‫- דצמבר 2020 -‬
‫- ג׳ינאם אגרוף -‬
‫היי, אדוני.‬
‫אתה צריך לשים מסכה.‬
‫סבבה. סע.‬
‫אסור לעלות לאוטובוס הזה בלי מסכה.‬
‫סע כבר.‬
‫רד, שים מסכה ותחזור.‬
‫אתה לא תגיד לי מה לעשות!‬
‫קונסים אותנו…‬ ‫-זה לא עניינך מה אני עושה!‬
‫אתה לא תגיד לי מה לעשות!‬ ‫-היי…‬
‫אתה הנהג? אז תנהג!‬
‫לעזאזל…‬
‫אני מבקש שתשים מסכה ותחזור.‬
‫יא חרא!‬ ‫-בבקשה, אדוני…‬
‫יש פה נוסעים.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫עזוב אותי!‬
‫-סליחה.‬
‫מי אתה בכלל?‬
‫צר לי, נראה לי שתצטרך לחזור הביתה ברגל.‬
‫חתיכת…‬
‫צר לי.‬
‫חתיכת חרא!‬
‫צר לי, אדוני…‬
‫מצטער.‬
‫מצטער…‬
‫אני לא רוצה שתיפצע. מצטער.‬
‫מצטער.‬
‫איזה מעצבן…‬
‫מצטער, אדוני.‬
‫בתחת שלי.‬
‫סליחה על זה.‬
‫תודה לך.‬ ‫-בכיף.‬
‫תודה לך.‬
‫כל הכבוד!‬
‫אני נורא מצטערת.‬
‫גם אני לא ידעתי שזה יימשך כל כך הרבה זמן.‬
‫באמת, סליחה שהזכרתי את זה.‬
‫אשתדל לארגן משהו עד החודש הבא.‬
‫אתה יכול לתת לי חודש אחד?‬
‫אני מבטיחה להחזיר לך.‬
‫כן, עד החודש הבא אמצא פתרון.‬
‫טוב. תודה.‬
‫- כלבי ציד -‬
‫במיתון הכלכלי שבעקבות מגפת הקורונה,‬
‫אתר שהבנייה בו הופסקה‬ ‫מאיים על בטיחותם של התושבים.‬
‫הבנייה באתר הופסקה פעמיים‬
‫לאחר שפועלים במקום נדבקו בקורונה.‬
‫חברת הנדל״ן פשטה את הרגל,‬
‫ושלד הבניין נותר עומד במשך חודשים.‬
‫יש לפעול בדחיפות למציאת פתרון.‬
‫בארה״ב, יותר מ־3.5 מיליון‬ ‫פוטרו מתעשיית המלונאות‬
‫ברבעון השלישי לבדו.‬
‫אני אומר שב־3-4 השנים הקרובות לפחות,‬
‫שום חברה זרה לא תתעניין ברכישת המלון הזה.‬
‫לא כל שכן חברה מקומית.‬
‫אתה מדבר כאילו אלה עובדות.‬
‫יש לי חברים שיעמדו בעתיד‬ ‫בראש 50 החברות המובילות בקוריאה.‬
‫שוחחתי איתם רבות‬ ‫וזו המסקנה שהגעתי אליה,‬
‫כך שיש אמת בטענות האלה.‬
‫למעשה,‬
‫מדובר בעובדות מוצקות.‬
‫ראוי שתנהל איתי משא ומתן, אדוני.‬
‫המנהל הונג,‬
‫הבנק שלנו נתן הלוואות‬ ‫בסך 400 מיליארד וון לפרויקט הזה.‬
‫ההצעה להחזיר לנו 300 מיליארד בלבד…‬ ‫זה לא משא ומתן.‬
‫לא ראוי שתישאו בחלק מההפסדים של הפרויקט?‬ ‫אחרת איך אפשר לעשות עסקים?‬
‫אני לא איש עסקים.‬
‫אני בנקאי.‬
‫ובכן, רבותיי,‬
‫הסיבה שהזמנתי אתכם הנה‬
‫היא שראש העיר רוצה שהבניין יושלם בהקדם,‬
‫למען בטיחות התושבים.‬
‫אבל זה כמו לדבר אל הקיר!‬
‫אתה משווה אותי לקיר, אדוני?‬
‫הבקשה שלך לא סבירה.‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫זה המנכ״ל קים מיונג־גיל,‬ ‫עליו סיפרתי לכם קודם.‬
‫ברוך הבא.‬
‫חבר המועצה סו וו־יון,‬ ‫חבר קרוב של ראש העיר, הכיר בינינו.‬
‫אני קים מיונג־גיל.‬
‫- קים מיונג־גיל -‬
‫נדבר בהמשך.‬
‫בסדר.‬
‫קים מיונג־גיל.‬
‫אם יורשה לי לשאול, במה אתה עוסק?‬
‫אני בתחום ההשקעות בעיקר.‬
‫כשאנשים טובים פונים אליי,‬ ‫אני עוזר להם כמיטב יכולתי.‬
‫רגע, אתה מלווה בריבית?‬
‫אתה הבאת הנה מישהו מהשוק האפור?‬
‫אדון קים פועל במספר תחומים.‬
‫זה לא המקום המתאים בשביל זה. לא?‬
‫אתה כנראה הבן הבכור‬ ‫של היו״ר הונג וו־גון.‬
‫בצעירותי עבדתי אצל היו״ר באנג במיונג־דונג.‬
‫אתה לא תזכור כי היית תינוק אז.‬
‫במשבר הפיננסי של 1997,‬
‫״קבוצת ליל״, חברה עם 50 שנות ותק,‬ ‫כמעט קרסה‬
‫מפני שלא היו לה 6 מיליארד וון.‬
‫באותה תקופה, היו״ר הונג וו־גון‬
‫פנה לבוס שלי, היו״ר באנג, וביקש את עזרתו.‬
‫הוא התחנן על הברכיים ואמר‬ ‫שהוא חייב להציל את החברה בכל מחיר.‬
‫היו״ר באנג התרשם מדבריו הכנים.‬
‫אז לקחתי 6 מיליארד וון במזומן בתיק‬ ‫והבאתי אותו לבית שלך.‬
‫אני זוכר שאמך הגישה לי‬
‫צלחת מלונים מרעננת לאות תודה.‬
‫אין כזה דבר ״כסף מלוכלך״.‬ ‫הוא יכול לשמש למטרות רעות,‬
‫אבל כשהוא משמש למטרות טובות,‬ ‫הוא כסף טוב.‬
‫באתי הנה כדי לעזור.‬
‫אז אם אפשר לשאול‬ ‫באיזה שלב של המו״מ אנחנו נמצאים…‬
‫יש להם חילוקי דעות לגבי הסכום.‬
‫על זה דיברנו.‬ ‫-הבנתי. על כמה כסף מדובר?‬
‫100 מיליארד וון.‬
‫אתה מתכוון לנהל‬ ‫את תפעול המלון בעצמך, מר הונג?‬
‫הוצאתי תואר שני במלונאות בשווייץ,‬ ‫ועבדתי ארבע שנים בהונג קונג.‬
‫אני רואה שבאת מוכן.‬
‫ברשותך, הייתי רוצה לעשות השקעה.‬
‫באיזה סכום?‬
‫אם חסרים 100 מיליארד וון, זה הסכום שאשקיע.‬
‫וגם יותר מזה, במידת הצורך.‬
‫והתנאים שלך?‬
‫ישנם שלושה תנאים בלבד.‬
‫ראשית, אני רוצה לבנות קזינו קטן‬ ‫בקומה העליונה של המלון.‬
‫כמו שאתה חולם לנהל מלון,‬
‫אני חולם לפתוח קזינו.‬
‫שנית, תעזרו לי לפתוח בר קטן במרתף המלון.‬
‫ושלישית, אם תהיה התפרצות נוספת של מגפה,‬ ‫כמו הקורונה,‬
‫אני רוצה שהמלון שלנו ישמש להסגר‬ ‫לאנשים דלי אמצעים, ללא תשלום.‬
‫בזמנים קשים, עלינו לדאוג לזולת.‬
‫כך הופכים את העולם למקום טוב יותר.‬
‫אני מוכן לבצע את ההשקעה‬ ‫בסך 100 מיליארד וון כבר מחר.‬
‫היה מוצלח?‬
‫הם נגסו בפתיון?‬
‫יש!‬
‫גדול! נשאר לי רק לחשוב איך לעצב את הבר.‬
‫אנשים לא יוצאים לברים‬ ‫כדי לראות עיצוב פנים.‬
‫הם רוצים לראות בחורות.‬
‫תתחילי לאסוף בחורות יפות.‬
‫אל תתערב, יא זבל.‬
‫את כזאת יפה, חבל שיש לך פה כמו ג׳ורה.‬
‫מה אתה יודע, פרצוף תחת?‬
‫אני רוצה לנגב את הפנים.‬
‫בבקשה.‬
‫בוא ניסע.‬
‫מה לגבי בניין סונגון?‬
‫לאף אחד מהדיירים אין קשר‬ ‫למשטרה או למשרד התובע.‬
‫גם לקרובים שלהם אין?‬
‫אדוני, אמרתי לך שזאת הייתה טעות חד־פעמית!‬
‫אולי למישהו שם יש רומן עם שוטר.‬ ‫תעשה את העבודה שלך כדי שיהיה לו ראש שקט.‬
‫יותר טוב שתתרכזי בעבודה שלך.‬
‫ג׳אנג־דו,‬
‫קצת כבוד כשאתה מדבר לגיסתך.‬
‫סליחה, בוס.‬
‫ממני תבקש סליחה, יא פרצוף תחת!‬
‫פרצוף תחת מבקש סליחה, גברתי.‬
‫סע מהר, אני מת לשתות משהו.‬
‫טוב.‬
‫ברוכים הבאים לתחרות טירון השנה לשנת 2020.‬
‫האצטדיון היה אמור להיות‬ ‫גדוש באלפי אוהדים נלהבים,‬
‫אבל בשל מגפת הקורונה,‬ ‫התחרות מתקיימת ללא קהל.‬
‫האווירה פה קצת מדכאת.‬
‫כן. אנחנו רגילים לשמוע שאגות עידוד.‬ ‫-כן.‬
‫אבל שקט פה.‬
‫והנה, הסיבוב השלישי יוצא לדרך.‬
‫זה קרב במשקל בינוני.‬
‫הונג וו־ג׳ין במכנסיים האדומים‬ ‫נגד ג׳ונג ג׳ה־הון במכנסיים הכחולים.‬
‫קומבינציה טובה של מכות לגוף.‬
‫הונג על החבלים.‬
‫הוא מתגרה ביריב שלו.‬
‫כן, הוא מפגין קור רוח.‬
‫״נראה אותך.״‬ ‫-כן.‬
‫מכה לגוף!‬
‫והוא מכניע את יריבו! הונג וו־ג׳ין!‬
‫ועכשיו, קים גון־וו נגד קים רה־יון.‬
‫יש פה טירון מצטיין, קים גון־וו בכחול.‬
‫קים גון־וו מתגונן היטב.‬
‫יפה!‬
‫מכה לגוף!‬ ‫-הוא על הברכיים!‬
‫כן! חבטה מדויקת היישר למקלעת השמש.‬
‫וזה סוף הקרב.‬ ‫-בהחלט.‬
‫זו המכה ששמה סוף לקרב.‬ ‫קים גון־וו ממשיך לחסל את יריביו במכה אחת.‬
‫הוא מתאגרף מושלם.‬
‫כישרון חדש ואימתני.‬
‫העניינים מתחממים.‬
‫הוא נדחק לפינה.‬
‫והוא מפיל את יריבו לקרשים!‬
‫זו הייתה עבירה.‬
‫כן…‬ ‫-הוא היה ראשון.‬
‫להתאגרף!‬
‫הוא מסיט את שיערו.‬ ‫הונג מפגין נוכחות בימתית.‬
‫אכן.‬ ‫-הוא מתגרה ביריבו.‬
‫הוא מתחמק.‬
‫וזה נוקאאוט!‬ ‫-זו המומחיות של הונג וו־ג׳ין.‬
‫הונג וו־ג׳ין, הנחת.‬
‫הונג וו־ג׳ין מעפיל.‬
‫- הונג וו־ג׳ין -‬
‫ועכשיו, קים גון־וו נגד לי יאנג־גיו.‬
‫קים גון־וו במכנסיים האדומים בנוי כמו טנק.‬
‫כן.‬ ‫-התחמקות יפה.‬
‫קים גון־וו מצטיין בקרב צמוד.‬ ‫-נכון.‬
‫הוא עושה שימוש טוב ביכולותיו.‬
‫מכה לגוף!‬ ‫-שוב הוא מפיל את יריבו במכה אחת!‬
‫כן, מכת וו שמאלית לגוף.‬
‫גם אני ידעתי לעשות את זה בזמנו.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫לכן זכית במדליית זהב.‬ ‫-נכון.‬
‫ועכשיו קים גון־וו נגד הונג וו־ג׳ין.‬
‫טוב.‬ ‫-נגלה מי ייקח הביתה את הגביע.‬
‫בלי תנועות גדולות. מכות קצרות, מהמותניים.‬
‫תיזהר ממכת הוו השמאלית שלו.‬ ‫הוא יריב רציני.‬
‫היי, אני נחת.‬
‫תיזהר ממכת הוו השמאלית שלו.‬ ‫-אני בלתי מנוצח!‬
‫אם הוא יפרק אותך ותתחיל לבכות,‬ ‫אני ארצח אותך.‬
‫קדימה!‬
‫בהצלחה. כל אחד לפינה שלו.‬
‫עד עכשיו הוא התאגרף נהדר.‬
‫קים גון־וו, הטירון המצטיין,‬ ‫מתאגרף בסגנון שונה לגמרי.‬
‫כן, קים גון־וו מצטיין‬ ‫מול יריבים בעלי סגנון דומה לשלו.‬
‫לעומתו, הונג וו־ג׳ין‬ ‫אוהב לשמור על מרחק מיריבו.‬
‫כן, הונג וו־ג׳ין יודע ליהנות בזירה.‬
‫נכון.‬
‫בינתיים, יריבו מתאגרף לפי הספר.‬
‫הוא מתקרב! הוא דוחק אותו לפינה!‬
‫האם הונג וו־ג׳ין יצליח להיחלץ?‬
‫ביצוע מצוין.‬
‫כן, הונג וו־ג׳ין זריז מאוד.‬ ‫-נכון.‬
‫מאחר שגם קים גון־וו במשקל בינוני…‬
‫הוא מנסה ומחטיא!‬
‫עוד חבטות לגוף…‬
‫קים גון־וו מתגונן היטב.‬
‫כן.‬ ‫-הוא איתן כמו סלע.‬
‫הוא מתגונן…‬
‫אגרוף לסנטר!‬
‫קדימה.‬ ‫-הוא פוגע.‬
‫איזה ביצוע נהדר.‬
‫מכת וו ימנית! התחמקות יפה.‬
‫ועכשיו תורו של הונג וו־ג׳ין.‬
‫הונג וו־ג׳ין מפעיל לחץ בלתי פוסק.‬
‫עוד מכת וו שמאלית לגוף!‬ ‫-האם הוא יצליח להתאושש?‬
‫הוא נופל!‬ ‫-הוא נופל!‬
‫הוא נפל!‬ ‫-2…‬
‫כן. כשמדובר במכות לבטן,‬ ‫התגובה לא תמיד מיידית.‬
‫כן.‬ ‫-זה לוקח חמש שניות בערך.‬
‫קום!‬
‫שש, שבע…‬
‫והוא קם!‬
‫הוא התאושש.‬
‫כן.‬
‫אבל בטח כואב לו.‬
‫זה ישפיע עליו.‬ ‫-כן.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫קדימה.‬
‫בוא. נראה אותך.‬
‫בן זונה.‬
‫בוא, אמרתי!‬
‫הוא ינגוס בפתיון?‬
‫קים גון־וו צריך לחשוב…‬ ‫-קדימה!‬
‫הוא מסתער! האם הוא יצליח?‬
‫עצור! אחת, שתיים…‬
‫הוא כנראה נפגע קשות.‬
‫זה לא הצליח לו.‬ ‫-נוקאאוט.‬
‫כן.‬
‫קים גון־וו הלך על גדול וסיים את הקרב,‬
‫שוב באותה מכה לגוף.‬
‫אתה בסדר?‬
‫הכתמתי את שמו של חיל הנחתים.‬
‫מכה בכבד יכולה להפיל כל אחד.‬
‫אני זז.‬
‫מה לגבי אוכל?‬
‫הקורונה משתוללת.‬
‫היה לי יום קשה. לפחות תאכיל אותי.‬
‫לך הביתה ותזמין עם שליח.‬
‫ביי.‬
‫מה? למה? מה?‬
‫רוצה לאכול משהו?‬
‫למה שאני אוכל איתך?‬
‫חשבתי להזמין אותך לאכול קתלי חזיר.‬
‫אתה מרחם עליי?‬
‫לא.‬
‫לך תציע לאחרים שהפלת בנוקאאוט.‬
‫כולם חזרו הביתה.‬
‫הפרס היה 10 מיליון וון, לא?‬ ‫-כן.‬
‫אז למה קתלי חזיר? בוא נאכל סטייק.‬
‫אני רוצה להוציא רק 50,000 וון.‬ ‫-למה?‬
‫אני צריך לתת את השאר לאמא שלי.‬
‫אתה חייב לה כסף?‬ ‫-לא.‬
‫אז למה?‬ ‫-בשביל שכר הדירה על בית הקפה שלה.‬
‫אתה בן טוב.‬
‫תוסיף עוד 10,000 וון.‬
‫אני מכיר מסעדת בשרים שגובה 29,000 וון‬ ‫לכל סועד. יש שם בשר האנוו איכותי.‬
‫באמת? איפה?‬ ‫-סתם, עבדתי עליך.‬
‫להגיש בשר האנוון ב־29,000 וון לסועד‬ ‫זה לא כלכלי.‬
‫אתה מתאגרף כל החיים?‬
‫זאת מסעדה טובה וזה עולה רק 10,000 יותר.‬
‫לא.‬
‫היי.‬
‫בוא נלך.‬
‫איך יש לך כזאת מכת וו שמאלית חזקה?‬
‫התאמנתי על צמיג‬ ‫כשעבדתי במגרש גרוטאות במשרה חלקית.‬
‫רק על הוו השמאלית?‬
‫למה רק עליה?‬
‫אני שואל אם התאמנת רק עליה.‬
‫אימנתי את שני הצדדים.‬
‫אז איך השמאלית שלך כזאת חזקה?‬
‫הימנית שלי חזקה יותר.‬
‫אז למה אתה משתמש רק בשמאלית?‬
‫לא הצלחתי למצוא את התזמון הנכון של הימנית.‬
‫שוויצר.‬
‫למה?‬
‫אתה אומר שאתה יכול‬ ‫לנצח כל אחד רק עם שמאלית.‬
‫היום, כן.‬
‫רואה? אתה שוויצר.‬
‫לא, אני צנוע מאוד.‬
‫תהפוך את הבשר.‬
‫הוא צריך עוד חצי דקה.‬
‫אתה יכול להפוך אותו עכשיו.‬
‫לא. עבדתי במסעדת בשרים‬ ‫במשרה חלקית. אני שולט בחומר.‬
‫היו לך המון משרות חלקיות.‬
‫אתה עני?‬ ‫-כן. המשפחה שלנו התרוששה.‬
‫איך?‬
‫אבא שלי עבד כחוקר בתאגיד גדול.‬
‫הוא תבע אותם על פיטורים ללא הצדקה,‬ ‫אבל הפסיד במשפט אחרי ארבע שנים.‬
‫הוצאות המשפט הכניסו אותו לחובות.‬
‫אין סיכוי נגד חברות גדולות.‬ ‫העשירים תמיד מנצחים.‬
‫נכון.‬
‫איפה עוד עבדת?‬
‫בכל מיני מקומות.‬ ‫אבל בעיקר עבדתי בשליחויות עם אמא שלי.‬
‫אתה חלטוריסט ברמה אולימפית.‬
‫אתה מוכשר בכל דבר. היו לך חיים טובים.‬
‫אני רואה שאתה משתמש ביד ימין.‬
‫מתי התחלת להתאגרף?‬
‫לפני שלוש שנים בערך.‬
‫מתי זה היה?‬ ‫-אחרי ששירתתי בצבא.‬
‫שמתי כפפות אגרוף לראשונה בכיתה ו׳.‬
‫אבא שלי היה בנבחרת.‬
‫מדהים. איך קוראים לאבא שלך?‬
‫הונג סונג־גון.‬ ‫מדליית ארד באולימפיאדת ברצלונה.‬
‫שמעת עליו?‬
‫לא.‬
‫רוב המתאגרפים שמעו עליו.‬
‫אה… צר לי.‬
‫אבא שלך לימד אותך להתאגרף?‬
‫אני והוא לא קרובים.‬
‫למה?‬
‫הוא אף פעם לא מרוצה ממני.‬
‫בגילי כבר הייתה לו מדליית ארד.‬
‫הוא שופט אותי ביחס לעצמו.‬
‫אבא שלך זכה במדליה הזאת בגיל 25?‬
‫לא, 27.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫27.‬
‫אז… סליחה.‬
‫אני בן 25. סליחה.‬
‫אוף, מעצבן אחד.‬
‫סלח לי.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫תתנהג יפה, הבנת?‬
‫כן.‬ ‫-הבנת?‬
‫כן.‬
‫תהפוך את זה.‬
‫זה צריך עוד דקה.‬
‫זה מוכן, תהפוך!‬
‫לא.‬ ‫-אוף!‬
‫אתה כזה עקשן. אז שירתת בצבא?‬
‫כן, אמרתי לך שהתחלתי‬ ‫להתאגרף אחרי הצבא.‬
‫אני יודע!‬
‫אני שואל איפה שירתת.‬
‫אתה קשה־תפיסה.‬
‫הייתי בחיל הנחתים.‬
‫היי!‬
‫גם אני נחת!‬
‫באיזה מחזור גיוס היית?‬
‫במחזור גיוס 1,207.‬
‫אדוני! אני הייתי במחזור גיוס 1,216!‬
‫מה אתה עושה? שב בבקשה.‬
‫אשב כשתצדיע לי בחזרה.‬
‫הנחת קים גון־וו, אדוני.‬
‫איפה שירתת?‬
‫בחטיבה 1.‬
‫גם אני! באיזה גדוד היית?‬
‫בסיירת.‬ ‫-גדול!‬
‫רציתי להיות בסיירת אבל לא התקבלתי.‬
‫גאוות הנחתים! הסיירת!‬
‫סיירת!‬
‫בוא נדבר כמו אחים, בלי פנייה רשמית.‬
‫כן, אדוני.‬
‫בגובה העיניים.‬
‫בגובה העיניים, אדוני.‬
‫אחי…‬
‫יש לי המון גאוות יחידה.‬
‫למה?‬
‫כשהייתי קטן הייתי קצת בריון,‬
‫אבל אז התגייסתי לנחתים‬ ‫ופגשתי אנשים מדהימים.‬
‫עכשיו אני סגור על עצמי.‬
‫אהבתי לעבור טירונות‬ ‫ולהתגבר על קשיים יחד עם החבר׳ה.‬
‫זה נראה ממש טעים.‬
‫לקום בבוקר, לצאת לריצות, להזיע,‬
‫להתקלח, לרחוץ אחד את השני…‬
‫וו־ג׳ין.‬ ‫-מה?‬
‫אתה נחת משוגע?‬ ‫-מה פתאום.‬
‫תטעם.‬
‫איך זה?‬
‫לזה אני קורא סטייק.‬
‫כן?‬
‫אראה לך משהו.‬
‫שלושה נתחים.‬ ‫-כן.‬
‫עם קצת סמג׳אנג.‬ ‫-כן.‬
‫וגם קימצ׳י?‬
‫הנחת קים גון־וו, אדוני.‬ ‫-כן?‬
‫מדהים או לא מדהים?‬
‫רוצה סוג׳ו?‬ ‫-לא.‬
‫למה? כי אתה שומר על הגוף?‬ ‫-כן.‬
‫אתה כזה פרפקציוניסט. זה מעצבן.‬
‫סליחה!‬
‫״טסלה״, בבקשה!‬
‫כמה עלו לך הנעליים?‬
‫1,200,000 וון.‬ ‫-באמת?‬
‫כמו שכר הדירה של בית הקפה שלנו.‬
‫למה אתה כזה פתי?‬
‫זה סתם חיקוי.‬
‫נראה מקורי.‬
‫לחיקוי יש גפה מבריקה.‬
‫לנעל המקורית יש חפה מזמש.‬ ‫הגימור של חורי השרוכים גרוע.‬
‫אני יכול להשיג לך חיקוי‬ ‫שהוא יותר טוב מהמקורי.‬
‫באמת?‬ ‫-אני לא מאמין עליך…‬
‫שום דבר בעולם הזה‬ ‫לא יותר טוב מהדבר האמיתי!‬
‫כדאי לך להקשיב לי וללמוד קצת על העולם.‬
‫נראה לי שאתה עובד יותר מדי.‬
‫אתה יודע משהו על זה?‬ ‫שמעתי שזה נפוץ בימינו.‬
‫״הלוואות קורונה מיוחדות.״‬
‫בזמנו, לא היה לי כסף,‬ ‫אז עבדתי בעסקי ההלוואות.‬
‫כשאנשים מיואשים, קל מאוד להפיל אותם בפח.‬
‫והמון אנשים נהיו מיואשים בקורונה.‬
‫עכשיו המלווים בריבית על הגובה.‬ ‫-למה?‬
‫כי כולם לחוצים לשלם שכר דירה.‬
‫הם פשוט יושבים בשקט ושותים להם את כל הכסף.‬
‫אמא שלי בקושי מצליחה לשלם שכר דירה.‬
‫ההכנסות של בית הקפה ירדו ב־75%,‬
‫אבל בעל הבית לא הסכים לעשות לה הנחה.‬
‫אם העסק ייסגר עכשיו,‬ ‫נצטרך להוציא כסף על הובלה.‬
‫אז אנחנו מקווים שזה יסתדר.‬
‫הוא רוצה שנחזיר את הנכס‬ ‫במצב שבו קיבלנו אותו.‬
‫קח.‬
‫בפעם הבאה אזמין אותך למשהו ממש שווה.‬
‫אנטרקוט?‬
‫יש אטליז אחד שגם צולה בשר.‬
‫אתה שוב משקר?‬
‫נראה לך שהייתי עושה מתיחה עלובה כזאת‬ ‫לנחת בכיר ממני?‬
‫האמת שכן.‬ ‫-אתה לא מאמין לי?‬
‫קודם עבדת עליי מלא.‬
‫אוי נו, זה היה בצחוק, אידיוט.‬
‫טוב, מעכשיו בלי שקרים.‬
‫עשינו עסק.‬
‫אני נורא מצטערת.‬
‫הייתי אמורה לשלם החודש,‬
‫אבל לא יכולתי.‬
‫כן, אנסה לארגן משהו אחרי החודש.‬
‫אני נורא מצטערת.‬
‫סליחה, אני צריכה לסיים.‬ ‫-אמא.‬
‫אתקשר מחר בבוקר.‬
‫בן שלי!‬
‫אלוהים!‬
‫היית מדהים היום!‬
‫צפית בקרב?‬ ‫-בטח!‬
‫השדרים החמיאו לך מאוד.‬
‫באמת?‬ ‫-כן! הם אמרו שהיית מושלם.‬
‫אולי גם אני אצפה בזה.‬
‫אמא, חכי רגע.‬ ‫-טוב.‬
‫כל הכבוד לך.‬
‫קחי.‬
‫מה זה?‬
‫כספי הפרס. לשכר הדירה.‬
‫אני לא יכולה לקחת את זה.‬
‫לא, זכיתי בזה כדי לתת לך את זה.‬
‫קודם בואי נחזיר את הכסף לדוד.‬
‫מאיפה אתה יודע על זה?‬
‫גם לדוד קשה. בואי נחזיר לו.‬
‫בסדר.‬
‫אדאג להחזיר לך עם ריבית.‬
‫תודה!‬
‫בואי נלך, אמא.‬
‫איזה קור…‬
‫אכלת?‬
‫כן, בטח.‬
‫עם מי?‬
‫עם המתאגרף שניצחתי בגמר.‬
‫זה עם השיער המתולתל?‬
‫כן, הוא.‬
‫את אכלת?‬
‫כן, גם אני אכלתי.‬
‫אדוני.‬
‫מה המצב?‬
‫כל הדיירים חייבים כסף לבנקים‬ ‫או לחברות בשוק האפור,‬
‫כפי שאמרת, אדוני.‬
‫אעביר את כולם לחברה שלנו בשבוע הבא.‬
‫זה יכול לקרות עוד השבוע?‬
‫חבר המועצה סאו מבקש ממני להיפטר מהם בהקדם.‬
‫אדאג לזה, אדוני.‬
‫כן, בוא נזרז את זה.‬
‫ג׳ון־מין, צוות המכירות הוא החשוב ביותר.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫בום.‬
‫בוא נתכונן.‬
‫אני יו אין־יונג מ״סמייל קפיטל״.‬
‫אנחנו חברת פיננסים‬
‫בעלת אישור ממשלתי.‬
‫אפשר לשוחח איתך לרגע?‬ ‫-כן.‬
‫לא מגיעים הנה לקוחות רבים‬ ‫בזמן האחרון, נכון?‬
‫נכון.‬
‫לקחת הלוואה על סך 40 מיליון וון, נכון?‬
‫כן.‬
‫אם תחתום פה, נשלם את החוב שלך עוד היום.‬
‫הריבית אצלנו בשיעור של 5%,‬ ‫לעומת 7% ריבית בבנק.‬
‫אז איך אתם מרוויחים?‬
‫זה נכון…‬
‫אבל יש תוכנית תמיכה ממשלתית חדשה‬
‫בבעלי עסקים קטנים שמתקשים בגלל הקורונה.‬
‫זכינו במכרז לתפעול חבילת הסיוע,‬ ‫מה שמאפשר לנו להוריד את הריבית.‬
‫ריבית של 2% זה לא מעט.‬
‫בתקופה כמו שלנו, מי שמחזיק יותר זמן מנצח.‬
‫הקורונה? נעבור גם את זה.‬
‫אנחנו רוצים לעזור לך‬ ‫להמשיך להפעיל את העסק שלך.‬
‫זה טוב גם לנו,‬
‫אבל גם לך, אדוני.‬
‫תודה.‬ ‫-לא, תודה לך.‬
‫- מכון אגרוף -‬
‫- סגור זמנית בגלל קורונה -‬
‫כמה חברים במכון הזמינו אתמול עוף מטוגן.‬
‫מתברר שאחד מהם חיובי לקורונה.‬
‫שגם אני אבדק?‬
‫אתה בסדר.‬
‫חוץ מזה, רק אתמול היה לך קרב.‬ ‫למה באת למכון?‬
‫כדי להתאמן.‬ ‫-גון־וו…‬
‫קח שבוע חופש.‬
‫ומה אני אעשה?‬
‫אם אתה עושה משהו, סימן שאתה לא נח.‬
‫אל תעשה כלום. פשוט תנוח.‬
‫טוב.‬
‫- גו־נו -‬
‫היי. מה קורה איתך?‬
‫אני ישן.‬
‫מה?‬
‫אני ישן.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אמרתי שאני ישן.‬
‫אני ישן.‬
‫רוצה להתאמן?‬
‫לא.‬
‫משעמם לי.‬
‫מה נפלת עליי על הבוקר?‬
‫בוא נעשה משהו ביחד.‬
‫אשלח לך את הכתובת שלי. תגיע.‬
‫טוב.‬
‫עצור!‬
‫בן זונה!‬
‫אתה בסדר?‬
‫מה?‬
‫למה רדפת אחריי?‬
‫מי שלח אותך?‬
‫כדי לעזור.‬
‫מה? לעזור למי?‬
‫חשבתי שרודפים אחרי מישהו…‬
‫לעזאזל!‬
‫הוא מתחזה.‬
‫מה?‬ ‫-אל תתערב.‬
‫בסדר.‬ ‫-בחיי…‬
‫מה מביא אותך הנה?‬
‫הניתוח של מי־יון אתמול הצליח.‬
‫כן? ומה שלומה עכשיו?‬
‫טוב. היא מתאוששת.‬
‫וזה בזכותך.‬
‫לולא עזרת לנו אז,‬
‫מי־יון הייתה עלולה למות.‬
‫הנה.‬
‫למזלי, בעלי עבר לעבוד בחברה גדולה,‬
‫וקיבל פיצויי פיטורין.‬
‫באתי הנה מיד אחרי שקיבלנו את הכסף,‬
‫כי רציתי להחזיר לך לפני הכול.‬
‫זה לא בוער.‬
‫קודם תדאגי לחובות הדחופים.‬
‫לא, בבקשה. קח את הכסף.‬
‫אני חשה הקלה.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫תודה.‬
‫- אמא של מי־יון, 20 מיליון וון -‬
‫מצאתי את יאנג ג׳ה־מיונג המניאק,‬ ‫אבל הוא התבכיין שאין לו כסף,‬
‫אז לקחתי לו את זה.‬
‫זה שווה יותר מ־20 מיליון וון.‬
‫אז מה?‬
‫יאנג ג׳ה־מיונג לווה 10 מיליון.‬
‫אז הרווחנו ריבית.‬
‫נפצעת?‬
‫הייתה לי היתקלות עם יאנג ג׳ה־מיונג.‬
‫דרך אגב, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫בואי, תאכלי טוק.‬
‫עזוב אותי מטוק עכשיו.‬
‫כמה זמן אתה מתכוון להמשיך עם זה?‬
‫עם מה?‬
‫להלוות לאנשים בלי ריבית.‬
‫זה לא רווחי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני תמיד נותן לך עמלה של 30%.‬
‫לא אני. אני מתכוונת אליך, סבא.‬
‫את מכירה את אמא של מי־יון, נכון?‬
‫כן, למה?‬
‫היא הייתה פה קודם‬ ‫והחזירה לי את כל הסכום במזומן.‬
‫וזאת הריבית?‬
‫היון־ג׳ו,‬
‫ילדה חולה עברה ניתוח בזמן והבריאה.‬
‫בזכות הכסף שהלוויתי למשפחה,‬
‫הם לא היו צריכים‬ ‫למשכן את הבית או לקחת הלוואה.‬
‫ככה היה לילדה בית לחזור אליו‬ ‫כששוחררה מבית החולים.‬
‫הצלנו משפחה.‬
‫זאת הריבית הכי שווה בעולם.‬
‫בכל אופן, בזמן שחיפשתי‬ ‫את יאנג ג׳ה־מיונג נודע לי‬
‫שיאנג ג׳ה־מיונג והחבורה שלו‬ ‫מתחפשים להומלסים,‬
‫וגונבים תעודות זהות של הומלסים אמיתיים‬ ‫כדי לקחת הלוואות בשמם.‬
‫איזה מין אנשים הם?‬
‫הם ישבו בכלא עם יאנג ג׳ה־מיונג.‬ ‫חבורת בריונים.‬
‫ידעת את זה ובכל זאת יצאת לשם לבדך?‬
‫רוצה להצטרף אליי בפעם הבאה?‬
‫בכל אופן, תן לי לחפור קצת.‬ ‫נראה לי שאמצא משהו מעניין.‬
‫אל תסתבכי במשהו מסוכן.‬
‫אוקיי.‬
‫- הנשיא מון גואנג־מו -‬
‫כן.‬
‫היי. התקשרתי בזמן לא טוב?‬
‫לא, אדוני. בבקשה.‬
‫רציתי לבקש טובה. שתמצא מישהו בשבילי.‬
‫כן. רק רגע בבקשה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫״אדם טוב.״‬
‫״שומר ראש מוכשר,‬
‫״עדיפות לבעל ניסיון בתחום ההלוואות.״‬
‫בסדר, אדוני.‬
‫אמצא לך מועמדים מעולים בהקדם.‬
‫תודה לך.‬
‫כן, אדוני!‬
‫מייוות׳ר הוא הכי טוב שיש.‬
‫אבל מייוות׳ר נראה יותר כמו איש עסקים‬ ‫מאשר כמו מתאגרף.‬
‫נכון. הוא עושה את זה בשביל הכסף.‬ ‫הוא פשוט ממש טוב בזה.‬
‫הוא בטח עשה כמה מאות מיליארדי וון.‬
‫הכסף חשוב לך?‬
‫מה חשוב יותר מכסף?‬
‫לב של מתאגרף.‬
‫מה?‬
‫כלום. סליחה.‬
‫פשוט נהיית כזה רציני פתאום.‬
‫זה הפתיע אותי.‬
‫ספר לי עוד על לב של מתאגרף.‬
‫אני חושב שמני פקיאו הוא הכי טוב.‬
‫פקיאו!‬
‫די, תן לי את הרגע שלי.‬ ‫אני לא קוטע אותך כשאתה מדבר.‬
‫סליחה. לא אקטע אותך שוב.‬
‫אני מעריך מאוד את הלב של פקיאו.‬ ‫הוא אף פעם לא מוותר.‬
‫בסדר, אבל מייוות׳ר עשה הרבה יותר כסף ממנו.‬
‫אבל הרבה יותר ילדים התחילו לחלום‬ ‫להיות מתאגרפים בזכות פקיאו.‬
‫וגם אני.‬
‫אני רוצה להיות כמוהו.‬
‫מישהו שמראה שחלומות יכולים להתגשם,‬
‫כשיש כוח רצון והתמדה.‬
‫הרוח חזקה היום.‬
‫זה לב אמיתי של מתאגרף.‬
‫זאת התקווה שאנחנו צריכים‬ ‫לתת לצופים הצעירים.;‬
‫מתאגרף…‬ ‫-היי, זה מוכן.‬
‫בוא נאכל.‬
‫טעים?‬ ‫-כן, מדהים.‬
‫אז במה אתה עוסק?‬
‫עשיתי שיעורי כושר גופני לילדים קטנים.‬
‫הייתי סוג של מורה להתעמלות.‬
‫זה לא מתאים לך.‬
‫מה זאת אומרת? ילדים מתים עליי.‬
‫הייתי מלמד בבוקר ומתאמן אחר הצהריים.‬
‫מאז שסגרו את בית הספר, אני בבעיה.‬
‫רוצה לעבוד איתי בשליחויות?‬ ‫יש בזה המון עבודה.‬
‫כסף טוב?‬ ‫-כן.‬
‫אם נשקיע בזה מאמץ,‬
‫נוכל להרוויח 200,000 וון ביום כל אחד.‬
‫ברצינות?‬
‫כן. זה גם לטוב לכושר לב־ריאה.‬
‫משתמשים בשרירים אחרים לגמרי.‬ ‫זה טוב לשיווי המשקל.‬
‫להרוג שתי ציפורים במכה אחת. גדול.‬
‫שלוש ציפורים.‬ ‫-למה?‬
‫גם כסף, גם לב־ריאה, גם שיווי משקל.‬
‫לב־ריאה ושיווי משקל זה באותה קטגוריה.‬
‫לא, זה שונה.‬
‫אתה לא אמור להתחרות בסדרת־העל‬
‫בתור נציג קוריאה, בגלל שניצחת בטורניר?‬
‫כן, אבל זה נדחה עד להודעה חדשה‬ ‫בגלל הקורונה.‬
‫עד מתי זה יימשך?‬ ‫-אין מה לעשות.‬
‫אבל תמיד אהיה מוכן להילחם.‬
‫כנראה יש לך לב של מתאגרף.‬
‫בוא, פקיאו.‬ ‫-עכשיו?‬
‫בוא!‬
‫למה הרבצת לי באמת?‬
‫טעות שלי. סליחה.‬
‫היי, עזוב אותי.‬
‫בוא הנה, קים גון־וו!‬
‫היי, קים גון־וו! בוא הנה!‬
‫קדימה, לחיים!‬
‫לשתות!‬
‫האירוע המרכזי! המופע הגדול בעולם!‬
‫פצלוח אבטיח עם אין־בום!‬
‫קדימה, להמר!‬
‫אני שם מיליון שהוא לא יצליח!‬
‫אני שמה 3 מיליון שהוא יצליח!‬
‫אם אנצח, הכול על חשבוני!‬
‫אני יודע שתצליח,‬ ‫אבל אני שם 4 מיליון שלא תצליח.‬
‫קאנג אין־בום!‬
‫תאכלו טוקבוקי!‬
‫כולנו נאכל טוקבוקי!‬
‫גדול!‬
‫- ראש העיר -‬
‫שקט!‬
‫כן, אדוני.‬
‫כן.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אודיע לו.‬
‫ערב טוב, אדוני.‬
‫ראש העיר שלנו יתמוך‬
‫בפרויקט הקזינו שלכם.‬
‫הכנתי שי קטן‬
‫ליום הולדתך, מר פארק.‬
‫תפתח.‬
‫3.7 קילוגרם זהב.‬
‫מר פארק,‬
‫הצבים האלה נקיים לגמרי.‬ ‫אין שום דרך לדעת מאיפה הם באו.‬
‫הכנתי אותם בתקווה‬ ‫ששיתוף הפעולה שלנו יימשך עוד הרבה זמן.‬
‫אודה לך מאוד אם תסכים לקבל אותם.‬
‫העירייה זו רק ההתחלה.‬
‫אני יודע שאתה חולם בגדול.‬
‫אם אתה רוצה להגיע למשכן הנשיא,‬
‫ולבית הנבחרים, אתה צריך כסף.‬
‫בוא נבסס שותפות לאורך זמן.‬
‫אתן לך את תמיכתי המלאה.‬
‫הכסף שלי עוד לא נכשל אף פעם.‬
‫לאן אתם לוקחים אותי?‬
‫תיכנס בזהירות. ניקח אותך הביתה.‬
‫קדימה.‬
‫מתי נפעיל מכבש לחצים על הדיירים?‬
‫זה משתנה מחנות לחנות. אבל עד יום שישי,‬
‫החובות של כולם יצברו ריבית‬ ‫בהיקף של 20 מיליון.‬
‫אני בטוח שהעסקים הקטנים ישתכנעו לעזוב.‬
‫אנשים מוותרים בקלות רבה יותר‬
‫כשהם רואים חנות הרוסה כל יום בדרך לעבודה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫מאחר שמר ג׳ונג חש ברע ולא יכול להצטרף,‬
‫תגידו לו שישלח כ־15 גברתנים מאיימים.‬
‫בום יעשה שם סדר.‬
‫שנחמש אותם?‬
‫אין צורך.‬ ‫תגיד להם שילבשו חליפות ויעטו מסכות.‬
‫אני חושב שחמישה יספיקו.‬
‫אני בטוח שלבוס יש סיבות משלו.‬
‫אתה צודק.‬
‫טעיתי קשות.‬
‫שוב אתם מתחילים…‬
‫היי… להתמקד.‬
‫איפה להתחיל?‬
‫שלום.‬
‫למה לא עמדת במילה שלך?‬
‫מה?‬
‫הסכמת לשלם אגרת פיגור‬
‫בתמורה לשיעור ריבית נמוך יותר.‬
‫מה?‬
‫היית אמורה לשלם את אגרת הפיגור‬ ‫בסך 10% מהחוב‬
‫תוך 24 שעות מחתימת החוזה. זה סעיף בחוזה.‬
‫בגלל שכשלת במשימה הפשוטה הזאת,‬
‫אגרת הפיגור שלך‬ ‫צברה ריבית בסך 40 מיליון וון,‬
‫ודירוג האשראי שלך ירד,‬ ‫אז שיעור הריבית שלך עלה ל־20%.‬
‫באמת נכנסנו לזה בכוונות טהורות.‬
‫הרסת הכול, לעזאזל!‬
‫מה תעשי עכשיו?‬
‫יש לך כסף לשלם את הריבית?‬
‫אני אקרא למשטרה.‬
‫למשטרה?‬
‫כן.‬
‫אלוהים…‬
‫היי, אמא.‬
‫היי, איפה אתה?‬
‫כמעט הגעתי.‬
‫טוב. אני בבית הקפה.‬
‫יש פה אנשים זרים…‬
‫זרים? מי?‬
‫כרגע…‬
‫אמא?‬
‫להרוס הכול!‬
‫מי אתה לעזאזל?‬
‫לאן זה? תעוף מפה.‬
‫היי! אמרתי לך להסתלק!‬
‫האידיוט הזה… היי!‬
‫מניאק!‬
‫היי! בן זונה!‬
‫אמא, את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫נפגעת?‬
‫אני בסדר.‬
‫מי אתה?‬
‫מה עשית לבית הקפה שלנו?‬
‫שאלתי מי אתה.‬
‫תירגע, ילד.‬
‫אמא שלך לוותה כסף מהחברה שלנו.‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫תשלמו את מה שאתם חייבים.‬ ‫-קודם תפצה אותנו על הנזק לבית הקפה.‬
‫בום.‬
‫אמא, זה בסדר. חכי פה דקה.‬
‫גון־וו…‬
‫גון־וו!‬
‫בום.‬
‫אני אוהב אנשים עם אומץ.‬
‫אנשים עם אומץ יכולים להשיג כל דבר.‬
‫רוצה לעבוד בשבילי?‬
‫אני…‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬