POHOTOVOST
- Dejte mi sedativa. - Co teď?
- Počkejte tady. - Má matka je nemocná.
Jak dlouho ještě…
Včera nemohla spát.
Hned to bude. Vydržte.
Procházím!
NEMOCNICE KANGBUK SAMSUNG
Doktore, prosím…
Uhněte nám z cesty!
Vydržte s námi. Otevřete oči!
- Děkuji. - Není zač.
Mami.
Ano?
Promiň mi to.
Jdeme.
ČMUCHALOVÉ
- An Mun-džu? - Ano.
Naštěstí nedošlo k poškození nervů.
Budete chtít odstranit jizvu?
Ránu jsme vám zašili,
ale pokud nechcete mít jizvu, měl byste se rychle objednat.
- To bude drahé, ne? - Můžu vás doporučit.
Ukážu vám fotku podobného zákroku.
- Vidíte tu jizvu, co má na čele? - Ano.
Takto vypadal předtím.
A takto po laserovém zákroku.
Aha.
Přece jen jde o obličej a jste mladý. Asi bych vám ten zákrok doporučila.
Děkuji, ale nemám zájem.
Čö Han-son?
Prosím, račte dál.
U-džine.
V pohodě?
- Ukaž. - Ne.
Dělej.
Ty kráso.
Kolik stehů?
Třicet.
Ty vole. Ti hajzlové mě fakt serou.
Nahlásíme to.
Zavolej policii a tvá máma je mrtvá.
- Nemůžu. - Proč ne?
Nechci, aby mámě ublížili.
Do prdele.
Koukal jsi na tu smlouvu?
Jo. Hele.
O „poplatku za prodloužení“ slyším prvně.
Musíš uhradit 10 % z výše úvěru každý týden, dokud dluh nesplatíš.
Tvá máma si půjčila 50 milionů. To dělá pět milionů týdně.
Jak zmešká platbu, platí dvojnásobek. A úrok vyskočí z 5 na 20 %.
Ti šmejdi to tam schválně napsali malým písmem.
Jsou to profíci. Tvá máma byla bez šance.
Co teď s tím?
Co nejdřív splatit, než úroky vyskáčou na 100 milionů. Ručíte bytem.
Na to nemáme.
Sakra. To je v hajzlu.
Skočíme na jídlo. Co by sis dal? Zvu tě.
Rib eye steak.
Koukám, že smysl pro humor tě nepřešel.
Vážně na něj mám chuť.
Dobře.
Co čejukpokkum dobrý jako rib eye steak?
Tak jo.
Chodím sem po každém tréninku. Vaří tu skvěle.
Nic neříkej a pořádně si to vychutnej.
- Dobře. - Ahoj!
Ráda tě zase vidím. Teda!
- Dvakrát čejukpokkum. - Dobře. Koho to vedeš?
- Dobrý den. - Kámoše boxera.
Neříkej.
- Tohle musím vzít. - Jasně.
Ahoj, tady U-džin. Jak žiješ?
Jen jsem chtěl…
SYNEK
Ahoj.
U-džin si pročetl tu smlouvu.
Jsou to profíci. Nemohla jsi nic dělat.
Není to tvá vina.
Děkuju.
Co říkali na tvůj obličej?
Prý se hezky hojí.
Ještě že tak.
Skočíme pak poklidit v kavárně.
Ty dneska radši odpočívej.
Ne, já tam uklidím. Nech to být.
Dobrý. Stavím se tam po cestě domů, ano?
Máte tu jídlo.
Zavolám ti, až odtamtud půjdu.
- Dobře. - Zatím.
Jednou po tobě něco chci.
Není to pro mě, ale pro kamaráda.
Včas ti to splatím. Neboj se.
Půjčku s dvouprocentním úrokem nám dají všude. No tak!
Potřebuju jednoprocentní. Prosím tě. Výjimečně.
Nechci ho v tom nechat.
Prosím tě.
Kolik jsem pro tebe vybral dluhů?
Nikdy jsem po tobě nic nechtěl.
Proč jsi mě nezavolal?
Teď to přinesla.
Dej si.
Nejlepší čejukpokkum v Koreji.
- Že jo? Tak dobrou. - Jo.
STAV SE U MĚ V KANCLU
Je dost výbušnej, tak hlavně opatrně.
- Mluvení nech na mně. - Dobře.
- Seo. - Ano?
Jakou to má hodnotu?
Přibližně 20 milionů wonů.
Nazdar! U-džin je tady!
Nazdar, parchante. Roky se neozveš, a najednou přijdeš škemrat o prachy.
Čekáš, že tě přivítám s otevřenou náručí?
No jo. Promiň. Snad se tolik nestalo.
Neser.
- Sedej. - Posaď se.
Dobře.
Co že ses zadlužil?
Došlápla si na něj partička grázlů. Smile Capital.
Smile Capital? Ti z Kwangan-dongu?
Nevím, odkud jsou.
Ty kráso.
To nejsou žádný béčka. Jde o velkou firmu.
Kolik jim dlužíš?
- Sto melounů. - Ty vole.
Tak to jste v řiti.
My víme. Tak nám pomoz. Jsi přece ve vatě.
Půjčím ti 100 milionů s 1% úrokem na jeden rok.
Díky moc.
Ale na oplátku pro mě budeš zase dělat.
Díky covidu máme teď plno klientů. Kujme železo, dokud je žhavé.
Píchni mi. Za každej výběr ti dám tučnej bonus.
Ty jo. Musím to promyslet.
Sakra. Dělej mi rok čmuchala.
Je to jedinečná příležitost.
Můžeš si přijít na pěknej balík. Takový prachy si jinde nevyděláš.
Já vím, ale zaskočils mě…
- Zvaž to. - Jdeme.
Cože?
Chceš pro něj mlátit lidi?
Být grázl, co se přiživuje na cizím neštěstí?
Jsme přece boxeři.
Milej zlatej,
jestli to Smile Capital nesplatíš, jsi mrtvej. Možná ti rozprodají orgány.
Co děláš?
Díky za všechno. Stavím se jindy.
Tak jdem.
Děláš si prdel?
Vypadám tak?
Klídek.
Zase někdy.
Mizíme.
Kurva.
Ty, boxere.
- Štempl. - Jasně.
Jakmile se ti to rozjede, nezapomeň na naši provizi.
Mockrát děkuju.
- Dobrá práce. - Jedem.
Žádný problém?
Ne, pane.
Tady to máte.
Peníze za dnešek.
Bereme občanky bezdomovcům.
Kdo jste?
Co je? Hleďte si svého.
Dobře.
Chceme pro vás tu cílovou částku sehnat co nejdřív.
- Třeba do konce týdne? - Pokusím se, pane.
KIM ČUN-MIN
MĚJTE ZAKRYTÉ DÝCHACÍ CESTY!
Snad nečekáte moc dlouho.
DREAM ON CAPITAL
Proč nemáš respirátor?
Nasadím si ho.
Neříkám, že si ho máš nasadit. Ptám se tě, proč ho nemáš.
Čekali jsme tu půl hodiny. Špatně se mi dýchalo.
Ty blbče. Jak chceš s takovouhle trpělivostí někoho chránit?
Co to s tím má společnýho?
Padej.
Zmiz, vole!
Do hajzlu.
Blbec jeden…
Sakra.
- Ty sis ho taky sundal, viď? - Ne.
- Viděl jsem tě. - Jen jsem si ho stáhnul.
To je přece to samý v bleděmodrým! Padej!
Zmiz!
To mě poser.
„To mě poser“?
No ty vole…
Sundej to.
Jak se jmenuješ?
Čchon Tong-u.
- Kolik měříš? - Měřím 187 centimetrů a vážím 74 kilo.
- Průpravu máš? - Dělal jsem 10 let kickbox a hapkido.
- Cos studoval? - Bezpečnostní vědu.
No teda. Elitní žadatel!
- A vojna? - Byl jsem zproštěný.
Kvůli zranění z nohejbalu.
Jo tak.
- Tak zase běž. - Proč mě nechcete?
- Sháním mariňáka. - Musí to být mariňák?
Ano, musí.
Ty vole. Tak to máte do toho inzerátu napsat.
- Počkat. „Ty vole“? - Taková ztráta času!
Trocha úcty by neuškodila.
Nasrat.
Máte ze mě akorát prdel…
Už radši běž, ano?
Ano, pane!
MARIŇÁK KDYŽ TO NEJDE, SNAŽ SE VÍC!
1216. TŘÍDA HONG U-DŽIN
Ať už jsi tady.
Proč běžíme?
Je ze 734. třídy!
V celé Koreji je jediný muž, kterému stačí zvednout telefon
a hned sežene bilion v hotovosti.
Pang Song-ho.
A stejně tak je jediný muž, který ví, jak vypadá.
Jediných je spousta věcí.
Ticho buď.
Pang věřil jedinému člověku, kterého si sám vychoval.
Panu Čchöovi.
To jemu vděčím za to, že se touhle prací uživím.
Začínáte se v tom světě orientovat?
- Asi ano. - Jo.
Fajn. To jsem rád.
Pan Čchö právě shání zaměstnance,
který je ochoten pro záchranu cizího života položit svůj vlastní.
Někoho s dobrým srdcem, kdo o téhle práci něco málo ví.
Přihlásilo se mi pár zájemců, ale byli nepoužitelní.
A najednou mi zavolal tenhle mariňák.
Skvělé načasování!
On je taky mariňák. Služebně starší.
Jaká třída?
1207.
Já jsem ze 734.
- Co jsem říkal? - Tak to mám radost.
Zkusím se za vás u pana Čchöa přimluvit.
Potřebuju čísla občanek.
Víte…
My jsme vám volali kvůli půjčce.
Proto byste se měli sejít s panem Čchöem.
Umí být děsivý jako tygr, ale jinak je moc laskavý.
Jakmile vás přijme do svých řad, postará se o vás jako pravý mariňák.
On je taky mariňák?
To se ptáš vážně?
Jo.
Myslím, že byl zproštěný. Nedochodil základku.
Chápu. Řekl jste to ze srandy.
Jako rapeři, co jsou samý: „Hip hop sem, hip hop tam.“
Co to meleš? Prostě mi napiš číslo občanky.
Jistě.
Viděls, jak se tvářil? Myslím, že to klapne.
- Díky. - Jdeme. Nemáš vůbec za co.
Koliks jich vůbec zmlátil?
Asi deset?
Než mě jeden sejmul.
Jeden?
Byl jako tank. Chytil mě a dal mi čelo.
Proti tomu se blbě brání.
Hele. Co když…
budeš muset vymáhat dluhy, abys to pomohl mámě splatit?
Musíme to pořádně promyslet.
Skvělá práce. Jako vždy. Děkuju.
Ne, s tím si poradíme.
Na to je pan O specialista.
Dobrá.
Měli bychom zajít na jídlo k Jang-džungovi. Dobře.
Jang Če-mjong jel do Čchungdžong-ro a Mjongdongu
vybrat od sedmi lichvářů 400 milionů v hotovosti.
Ty pak předal řediteli ze Smile Capital v Kwangan-dongu.
Znáš ho?
Neznám.
Jang Če-mjong krade bezdomovcům identity a zakládá na ně krycí společnosti.
Půjčuje si od lichvářů.
Ti si mezi sebou nic neřeknou, takže netuší, že je jen využívá.
Zjistí to, teprve když ty firmy nesplácí.
Dotyčný se musí v téhle branži moc dobře orientovat.
Jang Če-mjong je nejspíš jen loutka.
Jak to všechno víš?
Někdy v roce 2001 nebo 2002
se jeden muž vydával za zřízence ústavu pro postižené
a kradl občanky.
Založil fiktivní firmu, půjčil si na ni
sedm miliard wonů od lichvářů z Mjongdongu
a odletěl na Filipíny.
Dnes by šlo o desítky miliard.
Co s tím uděláme?
Cože?
Vždyť ty lichváře podvádí. Svým způsobem jsou to tví kolegové.
Však oni si nějak poradí.
Nemůžou přece jen tak zavolat na policii.
Hjon-džu, tohle si musí vyřešit sami.
Já už s nimi nechci mít nic společného. Těch deset let mi bohatě stačilo.
Jak nakonec dopadl ten z Filipín? Chytli ho?
Ti, které okradl, za ním na FiIipíny poslali čmuchaly.
Je mrtvý?
To je brutální.
Hjon-džu, co najmout někoho, kdo by ti pomáhal?
Ne, díky.
Posledně jsi přišla k úrazu.
- Je to jen škrábnutí. - Ale stejně.
Takhle je to snazší a rychlejší. Běž už spát.
Nějaká drzá!
Pěkný odpal!
Pane, proč jste tomu klukovi udělal jizvu?
Kdo ti to řekl?
Ptal jsem se In-beoma.
On se takhle svěřuje?
- Mně ano. - Jen odpálím.
- Hezky. - Dobrá rána.
Plivnul na mě před chlapama.
Nešlo nad tím mávnout rukou.
Já že mi tím přiděláváte práci.
Čang-doe.
Občas je zkrátka třeba konat. Trochu je postrašit.
Ano, pane.
Proč se mi neozval ten čebol? Je to už týden.
Zeptám se Parka a domluvím schůzku. Určitě se to hned vyřeší.
Dobře.
38. ROČNÍK NOVÁČKA ROKU
Teda. Pěkně se vypracoval.
Vy jste taky kdysi boxoval, ne?
Byl jsem amatér.
Na jeho postavě je vidět píle a odhodlání. Tělo nikdy nelže.
To máte pravdu.
Ale o poskytování půjček neví zhola nic.
Děkuji.
Tenhle s ním poslední dny všude chodí.
V detektivní agentuře tvrdí, že v Inčchonu zmlátil pár gangsterů
a pak před nimi utekl na vojnu.
Od konce služby seká latinu.
Dělal vymahače, takže nějakou zkušenost má.
Asi by nebylo od věci najmout je oba.
- Nejdřív se sejdu s Kon-uem. - Dobrá.
Jsme tady.
Dobrý den.
Jste od pana Muna?
Ano.
Tudy, prosím.
- Prosím - Já?
Ano.
Dobrý den, jmenuji se Kim Kon-u.
Posaďte se.
Ano, prosím.
Smím vám tykat?
Ano, prosím.
Co ten šrám na obličeji?
Snažil jsem se zastavit lichváře, kteří ničili máminu kavárnu.
Sám jsem býval taky lichvář.
Je to už dlouho, co jsem skončil.
Ano.
Nyní nabízím půjčky s nulovým úrokem nemocným, kteří nemají na léčbu.
Aha.
Sháním výpomoc.
Zaučuji totiž mladou krev.
Aha.
Nejsme příbuzní.
Ale je pro mě jako rodina.
Chápu.
Bojím se, aby jí někdo neublížil.
A tak sháním někoho, kdo by ji doprovázel a ochránil.
Nejde o vymáhání dluhů?
Ne, vůbec ne.
- Spíš o osobní stráž. - Aha. Dobře!
Snad se neurazíš,
ale trochu jsem si tě proklepl.
Neurazím. Nevadí mi to.
Prý jsi i v těžkých časech zůstal dobrým člověkem
a vedl spořádaný život.
Hned jak jsi sem přišel, zaujal mě tvůj upřený pohled.
- Působíš důvěryhodně. - Děkuji.
Tak…
Proč zrovna box?
Jako malý jsem chtěl nabrat sílu.
Proč?
Otec dřív moc nepil.
Až když jsem byl na druhém stupni,
začal pít a mlátil mámu.
Když jsem to viděl, přál jsem si být silnější.
- Žije s vámi? - Nežije.
Rozvedli se, když mi bylo 16. Od té doby jsem ho neviděl.
- Já pocházím z venkova. - Aha.
Otec byl farmář.
Aha.
Vzpomínám si, že když mi bylo devět let,
propukl hladomor a naše příjmy šly výrazně dolů.
Neměli jsme na nájem,
a tak statkář poslal poskoky,
aby mého otce brutálně zbili…
před zraky ostatních z vesnice.
Utrpěl těžké poranění hlavy,
ale vyšetření v nemocnici stálo moc peněz.
Zemřel v bolestech doma.
Tehdy jsem si umanul, že si musím umět vydělat.
Rozhodl jsem se pomáhat těm,
co si nemohou dovolit léčbu.
Důležité je se takovými nepříjemnostmi
nenechat odradit a dál konat dobro.
Ano. O to se snažím vždycky.
Vázne nám konverzace.
Promiňte. Nejsem moc výřečný.
- Opravdu? - Ano.
SUSHI HWANG
Jak to šlo?
Myslím, že dobře.
Pan Čchö pořád mluvil a já spíš poslouchal.
Já ti říkal, že to bude dobrý!
Pojď mi.
Jak to šlo?
Není s ním moc legrace.
Ale je to dobrák.
Aha.
Pozor na schod.
Zřejmě je ve finanční tísni. Potřebuju, abyste to dnes vyřešil.
Dobře.
- Stačí troška. - Nedělej.
To je moc.
- Je to skromná večeře, ale dejte si. - Kimčchiččige zbožňuju. Můžu už ochutnat?
No jistě.
Pozor, pálí to.
To je dobrota. Děkuju vám.
Není zač. Dejte si.
Moc si vážíme vaší pomoci.
O nic nejde. Kon-u je můj dobrý přítel.
Navíc mariňák.
Dobře to dopadne.
Děkuju vám.
Tak už jezte.
- Dobře. - Dobrou chuť.
Dobrou chuť.
Co to?
- Dojdu tam. - Dobře.
Ano?
- Dobrý den. Přejete si? - Posílá mě pan Čchö.
Aha.
Moc mě těší.
Pro vás. Sto milionů wonů.
- Co prosím? - Plat na dva roky dopředu.
Ale…
Začínáte zítra v 10:00.
Pošlu vám adresu kanceláře.
Děkuji, pane. Mockrát děkuji.
Děkujte panu Čchöovi.
- Dobře. - Na shledanou.
Děkuji vám.
- Ta rolovaná omeleta je výborná. - Klidně přidělám.
Kdo to byl?
No…
Mami, U-džinův známý mi dohodil práci.
Jakou?
Budu dělat osobního strážce blízkého jednoho bohatého podnikatele.
Moc jsem se mu líbil,
tak mi dal výplatu 100 milionů na dva roky napřed.
- Opravdu? - Ano.
Splatíme ten dluh, než ti vyskáče úrok.
Mám dojem, že jsem ti zkazila život.
Nezkazila…
Moc si přeju, abys byla šťastná.
Při práci budu dál trénovat.
A po pandemii se vrátím do ringu. Bude to dobré.
Moc mě to mrzí.
Nebuď smutná. Usmálo se na nás štěstí.
Díky, U-džine.
- Dobrý den. - Uhni. Mjong-gile, pojď sem.
Co je?
- Je tu už 20 minut. - Dorazil dřív.
Není to nejstarší syn předsedy Iil Group?
- Znáš ho? - Dej si na něj bacha.
- Proč? - Prosím!
Už jdu.
Sežeňte mi vlhčené ubrousky. Zvonil jsem, ale marně.
Omlouvám se. Hned to bude.
Když jsem dělala ve Speedu, ožral se a chytil se s majitelkou.
- S Hjon-dži? - Jo.
Zhádali se kvůli nějakému politikovi.
Pár dnů na to na nás přišla kontrola z finančáku.
Musela prodat dům, aby vše poplatila.
Ukázalo se, že jeho rodina má konexe.
Na Státním daňovém úřadu, u policie, na finančáku… Znají kdekoho.
To je u čebolů normální.
Vážně? Hjon-dži možná nadávala na jeho příbuzného.
Aha.
Jen o tebe mám strach.
Nemusíš.
Objednalas pěkný holky?
Žádné nechtěl.
Dobře. Neboj se.
Má doprovod.
- Koho? - Je z policejní akademie.
- Slouží? - Jo. Byl to premiant třídy.
Pozná tě?
Těžko. Jsme od sebe o pěkných pár let.
- Radši na sebe moc neupozorňuj. - Ano, pane.
- Řeknu jim ať tam zavolají. - Dobře.
Dobrý den.
Dorazil jste.
Tohle je můj bratranec.
Min Kang-jong. Těší mě.
Máte pěkný hlas. Kim Mjong-gil.
Pozval mě na láhev tvrdého, tak jsem neodolal. Snad nevadí.
Prý máte odvážné plány. Rád vás poznávám.
Já vás také.
Toto je I Čin-su, můj kolega.
- Neznáme se odněkud? - Nevím o tom. Mám dost všední obličej.
Promiňte.
- Posaďte se. - Jistě.
Nechci pít na váš účet, tak jsem něco přinesl.
Já bych vás pohostil.
Prosím.
Jeho prosím omluvte. Je abstinent.
To nám ovšem děláte čáru přes rozpočet.
Když se opijeme všichni, nehrozí, že se do zítra někdo rozmyslí.
Tak pijte i za něj. Buďte loajální přítel.
- Určitě jste zvyklý. - Loajalitu já rád.
Dobře. Nalijte mi.
Hezky to ve vás zmizelo.
Jemná, že?
Ano.
Teď dovolte vy mně.
Panáka?
Radši pořádnou sklenici.
- Prosím. - Jistě.
Páni.
Vládní zaměstnanci pijí obvykle sodžu. Dneska je zřejmě můj šťastný den.
Ta je pro vás.
Pít teda umíte.
Taky si dám, když už jsem to donesl…
Ano?
Naliju vám jednou rukou.
Prosím.
Teda.
Tak!
Na zdraví!
Je vidět, že máte napito.
Kang-jongu, nesmím se opít. Hlídej mě.
Jasně. Když se to zvrtne…
Kde je mám? Tak…
vytáhnu klepeta.
Sklenice.
Sakra.
Tak jsme se trochu posilnili. Co vyložit karty na stůl?
Prosím.
Jste boháč?
Ze skromných poměrů, ale činím se.
Máte 100 miliard?
O financích nikdy nežertuji.
Opravdu?
Zvláštní.
Někdo si Smile Capital pořádně proklepl a prý nemá ani blbých 50 miliard.
Přesně.
Státní daňový úřad to nějak fláká.
Zavoláme jim?
Jsi opilej.
Pan Kim vypadá nějak přešle. Dělej, omluv se.
Omlouvám se.
Neměl jsem pít nalačno. Ten alkohol mi nějak leze do hlavy.
O peníze se nemusíte bát.
Opravdu?
Dobře.
Tak já je už se o ně teda nebudu nikdy bát.
Jo a vyřiďte předsedovi Pangovi, že ho má matka pozdravuje.
Je mu dodnes zavázána.
Ale muži, co jí tehdy donesl ty peníze…
bylo kolem pětačtyřiceti.
Jak je možné, že jste za 20 let vůbec nezestárnul?
Že by plastika?
Dneska nic zvláštního.
- Čumíš, že jsem se jí na to zeptal, co? - Copak? Nějak ti sklaplo.
Haló? Jsi v úzkých, tak radši hned stáhneš ocas?
To ses naučil v lochu?
A přece se směje.
Jen se směj.
Sakra, Kang-jongu!
Už mám dost. Zabalíme to.
Abys věděl, těch 100 miliard jsem sehnal jinde, takže s tebou končím.
Pojď sem ke mně.
No tak, dělej.
Ještě jednou si budeš brát mou rodinu do huby
a jsi mrtvej.
Je to jasný?
Co?
Musels vést spořádaný život. Někdo tě hezky pořezal.
- Co jsem ti říkal? - Pojď už.
No jo. Už je načase.
Nechtěl jsem tě hned odsoudit. Působils jako poctivej pracant.
Čang-doe.
Ano, pane.
Vezmi Boma a něco na něj vyhrabejte.
Nějakou špínu.
Provedu.
STAROŽITNICTVÍ
- Díky za doprovod. - Není zač.
Co je?
Co?
- Jdeš se mnou? - Jo.
Zkusím dát s panem Čchöem řeč. Třeba mě taky vezme. Co myslíš?
To by bylo skvělý.
Že jo? Tak mě podrž. Neboj se věci trochu přikrášlit.
- Dobře. - Jdeme.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Trefili jste. - Ano, pane.
Ráno jsem penězi od vás splatil dluh. Děkuji mockrát.
Věřím, že se osvědčíš.
Vynasnažím se.
Dobrý den, jmenuji se Hong U-džin.
Kdysi jsem pomáhal panu Munovi.
Kim Kon-ua jsem poznal u námořní pěchoty.
Ano.
Dlouho jsem jeho trápení sledoval zpovzdálí.
Chtěl jsem pomoct, ale nebylo jak. Hrozně mě to sžíralo.
Proto jsem rád, že jste se ho ujal a pomohl mu.
Moc vám za to děkuju.
Nakonec jsem došel k závěru, že bych se vám mohl také hodit.
Jsem na tuhle práci jako dělaný.
Nechci se tu zbytečně chvástat před živoucí legendou Mjongdongu,
ale mám oproti němu víc zkušeností.
Napadlo mě, že bych si ho vzal do parády.
Nebylo by to skvělé? Podle mě bezpochyby bylo.
Ostatně proto jsem tady.
Pokud dovolíte, rád bych Kon-ua doprovázel a pomáhal mu.
Proč ne?
Děkuji vám!
Posaďte se.
- Ano. - Ano.
- Děkujeme. - Děkujeme za čaj.
Zapomněl jsem zmínit jednu věc.
Sice vás budu platit, ale najímá si vás někdo jiný.
Co prosím?
Čeká vás ještě pohovor s Hjon-džu.
Aha.
A co když v něm pohořím?
Pak budeš muset vrátit plat.
Ale já už ho použil na splacení dluhu.
Věřím, že obstojíš.
Ano?
Hjon-džu o bodyguarda nestojí, takže ji musíte přesvědčit.
Já ale nejsem moc výřečný.
Hodně štěstí.
Pane Čchöe.
Pokud budu v přesvědčování úspěšný a oba nás najme, dostanu taky plat?
Platí.
Jsem objednaný na masáž hlavy.
- Dobrá. - Mějte se.
Ano. Užijte si to.
Jo a…
Tumáte. Stavte se někam na oběd.
Dobrá. Děkuji, pane.
Těším se na práci pro vaši skvělou společnost.
Vy dva…
Hlavně držte při sobě.
- Budeme. - Budeme.
Do toho.
- Do toho! - Do toho!
Co je?
Ty krávo!
- Co je? - Hele!
Kdes je vzal?
- Vypadly z toho. - Fakt?
To je nejmíň sto milionů wonů.
- Cože? - Dívej!
Hele.
Tady taky.
Tak počkat.
V KNIHOVNĚ NA TEBE ČEKAJÍ HOSTI POPOVÍDEJ SI S NIMI
Do háje.
Sedmnáct miliard, osmnáct, devatenáct…
- Dvacet jedna, dvacet dva… - U-džine.
Měl bych ti říct, že už jsem se s Hjon-džu potkal.
Cože? Jak to?
Když jsem k tobě tuhle šel,
naháněla jednoho bezdomovce,
tak jsem za ní běžel a ona na mě použila paralyzér.
- Paralyzér? - Jo.
Porvali jste se?
Ne, jen mi nadávala. Nic víc.
Aha.
Nevadí.
Nech to na mně. Ty jen seď a sleduj.
A moc na sebe neupozorňuj.
Teď nevím, kde jsem skončil.
Promiň.
Dobrý den, Hjon-džu.
Pan Čchö nás vlastnoručně vybral, abyste měla při práci klid a bezpečí,
#bodyguard, #shanimOchranku,
#vedouci, #vasiKluci.
Co že to?
Berte nás jako svoje kluky. Těší nás.
Stačí říct a všechno vyřešíme.
Já ale nic nepotřebuju.
Dobře, ale až budete, stačí říct a vyřešíme to.
To se nestane, takže můžete jít.
Nelíbíme se vám?
Znám vás sotva minutu, takže těžko říct. Nepotřebuju vás.
Ještě jste nás neviděla v akci. Jak to můžete vědět?
Obešla jsem se bez vás doteď, obejdu se bez vás i nadále.
- A nerada se s někým dohaduju. - Já se s vámi ne…
To je přesně ono.
Odejděte.
Pan Čchö říkal, že nás bere.
Ne že mě musíte přesvědčit?
Ještě ke všemu ulhanej.
Boty zřejmě dělají člověka.
Jděte.
Dejte si odchod!
Neslyšíte? Táhněte do háje!
Já tu práci potřebuju.
Dejte mi měsíc. Když vám budu k ničemu, půjdu.
Prosím, jen měsíc.
Je mi líto. Jestli potřebujete peníze, řekněte si dědovi o půjčku.
Klidně se za vás přimluvím, ale teď už běžte a neponižujte se.
O to nejde…
Pan Čchö mi zaplatil mzdu na dva roky dopředu.
Máma naletěla Smile Capital a vzala si půjčku.
Dluh se vyšplhal na 100 milionů
a já ho musel ráno zaplatit z peněz od pana Čchöa.
Jestli je bude chtít vrátit, jsem v průšvihu.
Prosím, slitujte se.
Vstaňte. Půjdeme se naobědvat.
Proč jste si půjčovali od Smile Capital?
Máma jim naletěla.
Kolik si půjčila?
Sto milionů.
Po uhrazení byl klid? Došlo k nějakým škodám?
Máma provozuje kavárnu, ale celou ji vymlátili.
Aha.
Tam jste přišel k té jizvě?
Ano.
Asi cítíte křivdu.
Šel jste na policii?
Ne.
Vyhrožoval, že mámu zabije.
Kdo?
Jejich šéf.
Lahodné burgery už se nesou!
Nejdřív to dořešíme.
Jak už asi víte, děda pověsil lichvářství na hřebík.
Teď půjčuje lidem v nouzi.
Ale tu a tam se najde zmetek, co se snaží zneužít jeho dobrosrdečnost.
Jang Če-mjong byl jedním z nich.
Tvrdil, že jeho matka musí na operaci.
Půjčil si 10 milionů a vypařil se. Vypátrala jsem ho až po půl roce.
Žebral před nádražím.
Nejdřív jsem si myslela, že možná vážně skončil na ulici,
ale pak jsem si všimla, že má krásně bílé zuby.
Tak jsem ho pronásledovala.
Zjistila jsem, že s kumpány kradou bezdomovcům občanky
a pak se za ně vydávají.
Zakládají na jejich jména krycí firmy a bankovní účty.
Na ně nalákají lichváře
a půjčí si desítky, někdy i stovky milionů wonů.
Působilo to tak promyšleně,
až jsme si říkali, že na to Jang Če-mjong nebude sám.
Schází se s tímhle člověkem.
Znáte ho?
Ano.
Dneska se jen pokusíme zjistit,
kolik občanek Jang Če-mjong za jednu noc ukradne.
Hlavně se do ničeho nepleťte.
Jestli si vás všimnou, celý můj plán půjde do kytek.
OBČANSKÝ PRŮKAZ
Vzadu pro vás mám kšiltovky.
Hele. Co tenhle blbec?
Ten je na šrot.
Třeba u sebe něco má.
Tady.
Najděte někoho střízlivýho.
Dobře.
- Za mnou. - Ano.
- Tak jdeme. - Jo.
Opatrně.
- Haló, pane. - Ano?
Co že tu ležíte jen na novinách?
Chtělo by to něco pohodlnějšího.
To jo.
Kdy jste naposledy jedl?
Včera nebo předevčírem.
Nebojte. Jsme ze spolku bezdomovců financovaného městem.
Aha.
Financují nás, abychom si vzájemně pomáhali.
Nepřidáte se? Co?
Pak už byste tu nemusel ležet na podlaze.
Seženeme vám práci.
Dáme vám zdarma každý měsíc 20 respirátorů.
A ještě získáte měsíční podporu ve výši 300 000 wonů.
Tři sta tisíc?
- Pane. - Ano?
Jestli u sebe máte občanku, můžeme vás hned zaregistrovat
a do týdne budou ty peníze vaše.
Co vy na to?
- Tak jo. - Dobře.
Prosím.
Nebereme každého, tak si to nechte pro sebe.
Dobře.
Děkuju.
Umí to prodat.
Děkuju.
Zatím čtyři občanky…
- Promiňte. - Ano? Co je?
Jsme ze spolku bezdomovců.
- Víte… - Ty parchante!
Ty hajzle jeden! Vrať mi občanku!
Co je? Uklidni se, magore. Sakra!
Pusť mě, ty sráči!
Hej! Nemáme se do toho plést.
Překlad titulků: Vojtěch Tuček