AKUTEN
-Ge mig nåt lugnande. -Vad ska vi göra?
-Lugna dig. Vänta här. -Mamma är så sjuk.
Hur länge…
Hon kunde inte sova igår.
Vi tar snart hand om det. Vänta lite.
Ur vägen.
Doktorn, snälla…
Ur vägen, tack!
Du måste stanna hos mig. Öppna ögonen!
-Tack. -Ingen orsak.
Mamma.
Ja?
Förlåt mig.
Nu går vi.
BLOODHOUNDS
-Patient An Mun-ju? -Ja.
Du har tur som inte fick nervskador.
Ska du inte ta bort ärret?
Vi har stängt såret,
men du borde genomgå behandling snarast för att inte få ett ärr.
-Det är väl dyrt? -Jag kan ge dig en remiss.
Titta här. Det är en nyligen gjord behandling.
-Ser du ärret i pannan? -Ja.
Det här fotot är före ingreppet.
-Det här är efter laserproceduren. -Jag förstår.
Det sitter i ansiktet och du är ung. Jag tror att en behandling vore det bästa.
Nej, det är okej. Tack.
Finns det nån Choi Han-seon?
Ja, kom in.
Woo-jin.
Gick det bra?
-Få se. -Nej.
Få se.
Herregud.
-Hur många stygn? -Trettio.
Jösses, vilka skitstövlar. Det här gör mig jävligt förbannad.
Vi polisanmäler.
Om du ringer polisen, dör din mamma.
-Jag kan inte. -Hurså?
Mamma kan hamna i fara.
Fan. Allvarligt talat.
Okej. Kontraktet, då?
Ja. Titta.
Jag har aldrig hört talas om en "förlängningsavgift".
Ni ska betala 10 % på kapitalbeloppet varje vecka tills lånet är betalt.
Din mamma lånade 50 miljoner. Bara avgiften är fem miljoner.
Vid missad betalning fördubblas den.
Räntan stiger från 5 % till 20 %.
De jävlarna skrev det i finstilt för att dölja det.
Det är en bluff. Din mamma hade ingen chans.
-Vad ska jag göra? -Betala tillbaka pengarna snarast.
Räntan är uppe i 100 miljoner på en månad.
Vi har inte pengarna.
För helvete. Fan också.
Vi går och äter först. Vad vill du ha? Jag bjuder.
Entrecôte.
Orkar du verkligen skämta nu?
Jag vill ha entrecôte.
Okej.
-Jag bjuder på fläskwok som är lika god. -Okej.
Jag går alltid hit efter träningen. Det är en rutin. En perfekt rutin.
-Säg inget och äta bara. Förstått? -Förstått.
-Hallå! -Vad kul att se dig.
-Herregud. -Två wokat fläsk.
Okej. Vem är din nya vän?
-Hej. -Han boxas med mig.
Jaså?
-Jag måste svara. -Okej.
Hej, det här är Woo-jin. Hur har du haft det?
Saken är den…
MIN SON
Hej, Gun-woo.
Woo-jin tittade på kontraktet.
De är professionella bedragare. Det gick inte att komma undan.
Det var inte ditt fel.
Tack, min son.
Vad sa de om ditt ansikte?
-De säger att det läker bra. -Vilken lättnad.
Jag och Woo-jin städar upp kaféet.
Stanna hemma och vila idag.
Nej, jag städar upp. Låt det vara.
-Det är okej. Jag gör det på vägen hem. -Maten är klar.
-Mamma, jag ringer på vägen hem. -Okej.
Hjälp mig den här gången bara. Det är inte till mig, utan till en vän.
Jag ser till att allt betalas i tid. Det blir inga problem.
Vi kan låna till 2 % på annat håll också. Snälla, kom igen.
Snälla, ge mig ett lån till 1 %. Jag ber dig. Bara den här gången.
Jag bryr mig verkligen om grabben.
Snälla, hjälp mig. Jag har drivit in lån åt dig.
Jag gjorde det kravlöst.
-Men varför sa du inget? -Den kom precis.
Smaka. Det här är det godaste wokade fläsket i Korea.
Eller hur? Då äter vi.
LÅT OSS PRATA PÅ KONTORET
Han har kort stubin, så ligg lite lågt.
-Låt mig sköta snacket. -Okej.
-Herr Seo. -Ja?
-Vad är den värd? -Cirka 20 miljoner won.
Broder! Woo-jin är här!
Du, din jävel. Du är inte lite fräck som plötsligt dyker upp och ber om pengar.
Tror du att jag har nåt snällt att säga?
-Jag är ledsen. Kom igen. -Helvete.
-Sitt. -Sätt dig.
Okej.
Hur uppstod den här skulden exakt?
Det var ligister som spöade honom. Smile Capital.
Smile Capital? De där killarna i Gwangan-dong?
Jag vet inte platsen.
Herregud.
Smile Capital är inget gäng idioter. Det är ett stort företag.
Hur mycket är du skyldig?
-Hundra miljoner won. -Jösses.
-Du är helt körd. -Exakt, så hjälp oss. Du har pengar.
Du får låna 100 miljoner won till 1 % i ett år.
Tack så mycket.
I utbyte vill jag att du jobbar för mig som förr.
Branschen blomstrar tack vare covid-19.
Låt oss smida medans järnet är varmt och tjäna pengar. Hjälp mig.
Jag ger dig en fet bonus för varje indrivning du gör.
-Jösses. Det här kommer lite plötsligt. -Jäklar.
Jobba som blodhund med mig i ett år.
Det här är en möjlighet. En chans att tjäna stora pengar.
När skulle du annars tjäna såna pengar?
Jag vet vad du menar, men det kommer så plötsligt…
-Bestäm dig. -Nu går vi.
-Va? -Innebär inte det här att klå upp folk?
Om du utnyttjar de svaga, är du en ligist.
Vi är boxare.
Du, grabben,
om du inte betalar tillbaka till Smile Capital, så dör du.
De tar även dina organ.
Vad gör du?
Tack för allt. Jag kommer tillbaka en annan gång.
Nu går vi.
Driver du med mig?
Ser det så ut?
Jag skojar bara.
Vi ses igen.
Okej, kom nu.
Helvete.
Du, boxaren.
-Stämpla den. -Okej.
När verksamheten är igång, se till att ge oss en andel.
Tack så mycket.
-Bra jobbat, sir. -Kör.
Några problem?
Nej, sir.
Ja. Här.
Här är pengarna vi samlade in i dag.
Vi går runt och samlar in id-kort från hemlösa.
-Vem är du? -Vad tittar du på? Jobba vidare.
Okej.
Vi ska jobba hårt för att ge dig summan du behöver snarast möjligt.
-Kan du ordna det i veckan? -Den här veckan? Jag ska försöka.
KIM JUN-MIN
KRAV PÅ MUNSKYDD I VÄNTRUMMET
Jag hoppas att ni inte har väntat alltför länge.
DREAM ON CAPITAL
Varför har du inte masken på dig?
-Jag tar på mig den igen. -Nej, jag frågar varför du tog av dig den.
Vi har väntat i drygt 30 minuter. Det blev för kvavt.
Idiot! Hur ska man skydda andra om man saknar tålamod?
-Hur skyddar man andra med en mask? -Ut.
Gå, din jävel!
Helvete.
Den jäveln…
Fan också.
-Du hade väl tagit av masken? -Nej.
-Jag såg det. -Den var neddragen.
Det är samma sak. Kom inte med ursäkter. Ut!
Ut, sa jag!
Vad fan.
"Vad fan"?
"Vad fan"? Herregud.
Dra ner masken.
-Vad heter du? -Cheon Dong-woo, sir.
-Jaha. Hur lång är du? -Jag är 187 centimeter och 74 kilo.
-Utövar du nån idrott? -Kickboxning i tio år och hapkido.
-Vad är ditt huvudämne? -Säkerhetstjänster, Yongheon universitet.
Wow. Du är eliten.
-Nån militärtjänst? -Jag blev befriad.
Korsbandet gick av när jag spelade footvolley.
Jag förstår.
-Vi ses nästa gång. -Varför blir jag avvisad?
-Jag söker en marinsoldat. -Är det ett måste?
Ja.
Vad fan. Du borde ha nämnt det i jobbeskrivningen.
-Vänta lite. "Vad fan"? -Du har slösat min tid!
-Så där uppför man sig inte mot äldre. -Äldre, så fan heller.
En äldre person ska inte tramsa runt…
Vi ses nästa gång. Okej?
Ja, sir!
MARINEN OM DET INTE FUNKAR, FÅ DET ATT FUNKA!
KLASS 1216:S HONG WOO-JIN
Kom hit. Direkt.
-Varför springer vi? -Han var i klass 734!
Det finns bara en man i Korea som kan flytta en biljon i cash
med ett enda samtal.
Ordförande Bang Seong-ho.
Och det finns bara en person som vet hur ordförande Bang ser ut.
-En person för var sak alltså. -Tyst på dig.
Ordförande Bang litade endast på och gav handledning åt en person.
Herr Choi.
Herr Choi är anledningen till att jag kan försörja mig på det här.
Ni förstår det här universumet nu?
-Ja. -Ja.
Okej. Det gillar jag.
Herr Choi vill anställa en person.
Nån som är villig att riskera livet för att rädda en person.
Nån respektabel.
Nån som har lite insikt i vår bransch.
Jag började gå igenom några sökande igår,
men ingen av dem höll måttet.
Under tiden fick jag samtal från en junior marinsoldat.
Vilken perfekt tajming!
Min vän är också marinsoldat. En senior.
-Vilken klass? -Klass 1207, sir.
Jag är klass 734.
-Ser du? -Jag gillar det jag ser!
Jag ska lägga ett gott ord för er två till herr Choi.
Skriv ner era id-nummer.
Alltså, sir.
Vi ringde för att vi behöver ett lån.
Därför bör ni träffa herr Choi.
Han kan vara skrämmande som en tiger, men hans hjärta är djupt och förstående.
När ni blir en av hans egna, tar han hand om er som en äkta marinsoldat.
Är han senior marinsoldat?
-Frågar du om han är marinsoldat? -Ja.
Han befriades för han hoppade av mellanstadiet.
Jag förstår. Det var ett talesätt.
Som rappare som säger: "Det här är hiphop. Det här är hiphop."
Vad pratar du om? Skriv ner era id-nummer!
Ja, sir.
Jag såg hans min.
-Ja. -Det kommer att bli bra.
-Tack. -Nu går vi.
Det finns inget att tacka för.
Så, hur många slog du ner?
Tio, kanske?
-Men en kille sänkte mig. -Ensam?
Han var som en stridsvagn. Han tog tag och skallade mig.
Man kan inte göra mycket då.
Hördu, tänk om
du måste jobba som indrivare för att betala av lånet.
Vad gör du då?
Låt oss fundera tillsammans.
Utmärkt jobb, som vanligt. Tack.
Nej, vi tar hand om det.
Det är herr Ohs specialitet.
Okej.
Vi får äta hos Yang-jung snart. Vi ses.
Yang Jae-myeong åkte till Chungjeong-ro och Myeong-dong
för att plocka ut 400 miljoner i cash från sju olika lånehajar.
Han gav dem till en direktör på Smile Capital i Gwangan-dong.
-Känner du igen honom? -Nej, det gör jag inte.
Yang Jae-myeong stjäl hemlösas identiteter för att skapa skalbolag
och han lånar av lånehajar.
Lånehajar går på det eftersom de inte delar info
med varann och inte känner till det här tricket.
Det uppdagas när de ska driva in sina pengar.
Det här har planerats av nån som förstår penningflöden.
Yang Jae-myeong är nog bara en bricka i spelet.
Hur känner du till det här?
Var det 2001? Eller var det 2002?
En kille som låtsades jobba frivilligt på en handikappanläggning stal id-kort.
Han skapade ett bolag på pappret och tog ut ett lån
på sju miljarder won från lånehajar i Myeong-dong.
Sen drog han till Filippinerna.
Idag vore värdet tiotals miljarder.
-Vad ska vi göra? -Vadå?
Lånehajarna blir lurade. De är som dina juniorer, på sätt och vis.
De klarar sig säkert själva.
Lånehajar kan ju inte gå till polisen.
Hyeon-ju, det här är nåt som de borde lösa själva.
Jag är nån som är död för den här världen.
Jag har levt så i tio år.
Vad hände med personen som åkte till Filippinerna? Åkte han fast?
De som förlorade pengar skickade blodhundar till Filippinerna.
Dog han?
Så brutalt.
Hyeon-ju, ska jag anlita nån som hjälper dig?
-Nej. -Det är farligt och du blev skadad.
-Det är bara en skråma. -Men ändå.
Det är snabbare och enklare att jobba ensam.
Sov lite.
Din snorunge!
Snyggt slag!
Sir, varför gjorde du så med ett barns ansikte?
-Vem har berättat det? -Jag frågade In-beom.
Pratar Beom om sånt?
-Han gör det med mig. -Låt mig avsluta.
-Snyggt. -Bra slag.
Han spottade mig i ansiktet inför grabbarna.
Jag ville göra en markering.
Din inblandning ger mig mer jobb.
Jang-do,
ibland måste man agera. Det är så de blir rädda för dig.
Ja, sir.
Så, varför har inte den rika killen kontaktat mig än?
Det har gått en vecka.
Jag ordnar ett möte med herr Park. Ett möte är allt vi behöver.
Så gör vi.
38:E NATIONELLA ROOKIEANSÖKAN
Wow, han har verkligen byggt upp sig.
-Du brukade väl boxas förr, sir? -Jag var bara en amatör.
Den här kroppen vittnar om engagemang och geist.
-Kroppar ljuger inte. -Det stämmer, sir.
Men han kan inget om lånebranschen.
Tack.
Han är grabben som har hängt med Kim Gun-woo.
Enligt en detektivbyrå har han klått upp ett antal gängmedlemmar i Incheon.
Han blev marinsoldat för att undvika dem, men har skött sig sen dess.
Han har sysslat lite med indrivning, så han kan grunderna.
Det kan vara bra att anställa båda två.
-Låt mig träffa Gun-woo först. -Ja, sir.
Där är det.
HWANGSUSA SUSHI
-Hej, herrn. -Hej.
-Du presenterades väl av herr Moon? -Ja.
Den vägen, tack.
-Varsågod. -Jag?
Ja.
Hej, jag är Kim Gun-woo.
-Varsågod och sitt. -Ja, sir.
-Får jag prata informellt? -Ja, sir.
Har du skadat ansiktet?
Jag blev skadad när jag försökte stoppa lånehajarna som slog sönder mammas kafé.
Jag har själv varit lånehaj.
Det var ett tag sen jag slutade.
Ja, sir.
Nu erbjuder jag räntefria lån
till sjuka som inte har råd med vård.
Jag förstår.
Jag söker nån att anställa.
Jag har en ung person som lär sig verksamheten av mig.
Jag förstår.
Vi har inget blodsband.
Det är min enda familj.
Ja, sir.
Jag oroar mig för farorna med att åka runt ensam.
Så jag hoppades hitta en bra person som kan följa med som skydd.
-Det handlar inte om indrivning? -Nej, det gör det inte.
-Det är personlig säkerhet. -Jag förstår. Ja!
Du kanske anser det stötande,
men jag har kollat upp dig.
Inte alls. Jag är inte förolämpad.
Jag hörde att trots svårigheter har du förblivit godhjärtad
och levt ett redigt liv.
När jag ser dig personligen så här, ser jag din skarpa blick.
-Du verkar pålitlig. -Tack.
Så…
-Varför började du boxas? -Jag ville bli starkare som barn.
Varför det?
Min far drack inte mycket.
Vi fick problem när jag gick på mellanstadiet.
Han började dricka och slå min mamma.
När jag såg det, ville jag bli starkare.
-Bor han med er? -Nej…
De skilde sig när jag var 16. Det var senast jag såg honom.
-Jag är från landsbygden. -Jag förstår.
-Min pappa var en arrendebonde. -Jag förstår.
Jag minns väldigt tydligt när jag var tio.
Det rådde allvarlig svält vilket gav dåliga skördar.
När vi inte kunde betala hyran,
skickade hyresvärden sitt tjänstefolk
att brutalt misshandla min pappa…
…inför byborna.
Pappa fick en svår skallskada, men vi hade inte råd att åka till sjukhus.
Han dog efter att ha lidit hemma.
Därför blev jag fast besluten att tjäna pengar.
Jag bestämde mig för att hjälpa dem
som inte hade råd med sjukvård.
Jag menar att vi ska övervinna
alla svåra situationer med ett gott hjärta.
Ja, jag har alltid ett gott hjärta.
-Vårt samtal flyter inte. -Ja, förlåt. Jag är inte så bra med ord.
-Säger du det? -Ja, sir.
-Kom hit. -Okej.
Hur gick det?
Bra, tror jag.
Herr Choi pratade mycket. Jag lyssnade mest.
Jag sa ju att det skulle gå bra!
Hördu!
Hur gick det?
Han är verkligen inte rolig…
…men han är bra.
Jag förstår.
Se upp.
Han verkar vara i akut behov av pengar. Snälla, lös det idag.
Ja, sir.
-Ge mig lite. -Ät ordentligt.
Det är för mycket.
-Det är inte mycket, men låt det smaka. -Jag älskar kimchi-gryta.
-Får jag smaka? -Ja, varsågod.
-Akta. Det är varmt. -Det är så gott. Tack för maten.
Ja, snälla njut.
Vi uppskattar verkligen din hjälp med det här.
Ingen orsak. Gun-woo är en kär vän till mig.
Och marinsoldat. Ack!
Allt kommer att ordna sig.
Tack. Snälla, ät.
-Ja, frun! -Tack för maten.
Visst. Ät.
Vem är det?
-Jag ska se efter. -Okej.
Vem är det?
-Hur kan jag hjälpa dig? -Jag jobbar för herr Choi.
Jag förstår.
-Trevligt att träffas. -Här. Det är 100 miljoner won.
-Va? -Det är två års lön i förskott.
Jag menar…
Du börjar imorgon kl. 10.00. Jag skickar kontorets adress på sms.
Tack, sir. Tack.
Det är herr Choi du ska tacka.
-Ja. -Jag ska gå nu.
Tack så mycket.
Omelettrullarna är utsökta.
Jag gör mer åt dig.
Vem var det?
Här…
Mamma, det är så
att jag har fått ett jobb genom en bekant till Woo-jin.
Vad för jobb?
Jag blir livvakt åt en familjemedlem till en rik affärsman.
Han litade på mig,
så jag fick 100 miljoner won i förskott för två års arbete.
-Verkligen? -Ja.
Vi betalar skulden med det här så att det inte blir mer ränta.
Jag känner att jag har förstört din framtid.
Det har du inte.
Det viktigaste för mig är att vi lever lyckliga.
Jag kan träna när jag jobbar.
Jag börjar boxas igen efter pandemin.
Jag är så ledsen.
Vi ler, okej? Det här är bra.
Tack, Woo-jin.
-Hej, herrn. -Ur vägen! Myeong-gil, kom hit.
Vad är det?
-Han kom för 20 minuter sen. -Han är tidig.
Han är väl Iil Groups ordförandens äldsta son?
-Känner du honom? -Var försiktig med honom.
-Hurså? -Här!
Ja, sir.
Ge mig våtservetter. Jag tryckte på klockan, men ingen kom.
Förlåt. Jag ska genast hämta det.
När jag var biträdande chef på Speed, blev han full och bråkade med ägaren.
-Menar du Hyeon-ji? -Ja.
De bråkade om politik över några drinkar.
Några dagar senare utsattes butiken för en skatteutredning.
Hon fick sälja huset för att betala skatten.
Sen fick vi veta att hans familj har kontakter överallt.
Skatteverket, polisen, finansinspektionen…
Familjen är överallt.
Chaebol är så.
Jaså?
Politikern Hyeon-ji svor över kan vara hans familj.
Jag förstår.
Jag var så orolig för dig.
Okej. Har du ordnat några vackra tjejer?
Han sa åt oss att låta bli.
Okej. Oroa dig inte.
Han tog med sig nån.
-Vem? -Nån från polishögskolan.
-Som ännu är aktiv? -Ja. Han var bäst i sin klass.
Känner han dig?
Jag tror inte det. Det är flera år mellan oss.
Vad som än händer, backa.
-Förstått? -Ja, sir.
-Jag ber dem ringa. -Okej.
Hej, sir.
Du är här.
-Han är min kusin. -Min Gang-yong. Trevligt att träffas.
Du har en bra röst.
Kim Myeong-gil.
Jag var fräck och gick med för spriten. Jag hoppas att det är okej.
Jag hörde att du är en man som gör stora saker. Det är en ära att träffas.
Äran är min.
Det här är Lee Jin-su, min medarbetare.
-Jag förstår. Vi har väl träffats förut? -Jag ser väldigt vanlig ut.
Förlåt mig.
-Slå dig ner. -Visst.
-Jag ville inte dricka på din bekostnad. -Jag ville bjuda dig idag.
Tillåt mig.
Jag ber om ursäkt å hans vägnar. Han dricker inte.
Det blir komplicerat om bara du är nykter.
Att bli fulla tillsammans garanterar att ingen ångrar sig senare.
Drick hans andel också, som en lojal vän. Du verkar vara nån som dricker.
Jag gillar lojalitet.
Visst, häll upp.
Se, så du bälgar i dig.
Visst är den len?
Ja.
Tillåt mig nu.
Vill du ha en shot?
Du tänkte dig nog ett större glas.
-Jag tar det här. -Visst.
Herregud.
Regeringsarbetare brukar dricka soju.
Men att dricka Blue i ett glas… Det är nog min turdag idag.
Nu ett glas från mig.
Du vet hur man dricker.
Jag vill också ha ett glas. Det är ju min sprit.
Ja?
Jag häller med en hand.
Kör på.
Här.
Wow.
Nu.
Botten upp!
Ni båda dricker bra.
Gang-yong, stoppa mig om jag börjar bli för full.
Okej. Om det går överstyr…
Var är de? I så fall…
…griper jag nån.
In med era glas.
Helvete.
Nu när vi har delat några drinkar, varför inte lägga alla korten på bordet?
Så gör vi.
Är du rik?
Jag har enkel bakgrund, så jag jobbar hårt.
Har du 100 miljarder?
Jag ljuger inte om pengafrågor.
Är det så?
Märkligt.
Jag fick höra att vi kunde finkamma Smile Capital
utan att ens hitta hälften.
Du har rätt. Jag antar att skatteverket missköter sitt jobb.
Ska vi ringa dem?
Du är full. Herr Kim ser inte så glad ut. Skynda dig att be om ursäkt.
Ja. Förlåt.
Jag drack för mycket på tom mage. Alkoholen slår till hårt.
Oroa dig inte för pengarna.
Säger du det?
Jag förstår.
Jag borde aldrig oroa mig för pengar.
Förresten, min mamma bad mig att hälsa till ordförande Bang.
Hon är tacksam för hjälpen då.
Men personen som gav henne pengarna
var tydligen cirka 45 år.
Hur har du kunnat fortsätta vara 45 i 20 år?
Med plastikkirurgi?
Det är vanligt nuförtiden.
Du trodde väl inte att jag skulle fråga min mamma?
Vad är det som pågår? Varför så tyst?
Hallå? Är du typen som bara håller käften när du är i underläge?
Fick du lära dig det i England?
Den här killen skrattar.
Okej, le.
För helvete, Gang-yong!
Jag vill inte dricka mer. Vi avslutar det här.
Herr Kim, jag fick fram de 100 miljarderna.
Så vi möts aldrig igen.
Kom hit, Kimmie.
Kom igen, skynda på.
Om du hittar på saker
med min familjs namn igen,
så dör du.
Förstått?
Ja?
Du levde ett redigt liv! Du har till och med ett knivsår här.
-Vad var det jag sa? -Hördu, nu går vi.
Vi går. Vi har varit här så länge.
Herr Kim, jag försökte tro på dig. Du verkade så arbetsam.
Jang-do.
Ja, sir.
Ta med Beom och hitta nåt att använda mot den killen.
Nåt dåligt.
Uppfattat, sir.
ANTIKVITETER
-Tack för att du följde med. -Ingen orsak.
Vad är det?
Va?
-Går du med in? -Ja.
Jag tänkte att jag skulle prata med herr Choi om jobb.
-Vad tycker du om det? -Jag skulle älska det.
Eller hur? Så du måste stötta mig. Strö lite komplimanger.
-Okej. -Okej. Nu åker vi.
-Hej, sir! -Hej, sir!
-Du hittade utan att gå vilse. -Ja, sir.
Jag använde pengarna du gav för att betala lånen i morse.
Tack så mycket.
-Du kommer att klara dig bra. -Jag ska göra mitt bästa.
Hej, sir! Jag heter Hong Woo-jin.
Jag brukade hjälpa herr Moon förr.
Gun-woo och jag hade en speciell relation i marinkåren.
Ja.
När jag såg Gun-woos kamp från sidlinjen,
ville jag hjälpa till, men jag kunde inte göra så mycket.
Det tärde på mig.
Jag är så lättad att en bra person som du hjälpte honom.
Jag är så tacksam.
Dessutom har jag kommit fram till att jag kan hjälpa er, sir.
Jag kan branschen.
Jag skäms för att framhäva mig själv inför dig,
den levande legenden från Myeong-dong,
men jag har mer erfarenhet än Gun-woo.
"Jag kan jobba med honom för att visa hur det går till,
och hjälpa honom?
Vore det inte till lite hjälp?
Nej, det kan vara till stor hjälp."
De tankarna fick mig att ta mig friheten att komma hit.
Med din tillåtelse, vill jag följa med Gun-woo och hjälpa honom!
-Visst, varför inte? -Tack, sir!
-Sätt er. -Ja, sir.
-Tack, sir! -Tack för teet, sir!
Det finns en sak jag inte nämnde.
Jag betalar er lön, men det är inte jag som anlitar er.
-Ursäkta? -Du har en intervju med Hyeon-ju kvar.
Jag förstår.
Så…
-Vad händer om jag inte klarar intervjun? -Då måste du återbetala lönen.
Jag använde den för att betala av våra lån.
Jag tror att det går bra.
Va?
Men Hyeon-ju är starkt emot att ha en livvakt.
-Men jag är usel med ord, herr Choi. -Lycka till.
Herr Choi.
Om jag lyckas övertala Hyeon-ju att anställa mig och Gun-woo,
kan jag också få lön då?
Så gör vi.
Woo-jin.
Nu ska jag på hårbottenmassage.
-Ja. -Hej då.
-Ja, sir. Njut av din tid. -Ja.
Använd det här
och köp en god lunch.
Okej. Tack, sir.
Jag vill jobba för det här perfekta företaget.
Sir.
Ni två…
…bör hålla ihop, oavsett vad.
Ja, sir!
Lycka till!
-Kör på! -Kör på!
Va?
Helvete!
-Vad är det? -Hallå!
Vad är det här?
-De låg häri. -På riktigt?
Det måste vara drygt 100 miljoner won.
-Va? -Alltså!
Kolla här.
Jösses. Här också.
Vänta lite.
DET ÄR GÄSTER I BOKHANDELN HA ETT FINT SAMTAL
Helvete.
Sjutton miljarder, 18 miljarder,
Nitton miljarder…
-Tjugoen miljarder, 22 miljarder… -Woo-jin.
Ärligt talat,
så har jag träffat Hyeon-ju förut.
Va? Vad menar du?
När jag åkte hem till dig för några dagar sen,
blev en hemlös jagad av henne,
så jag följde efter och hon använd sin elpistol mot mig.
-En elpistol? -Ja.
-Blev det slagsmål? -Nej, hon svor bara åt mig. Inget mer.
Jag förstår.
Ingen fara.
Jag fixar det.
Du behöver inte göra nåt. Ligg bara lågt.
-Jag tappade räkningen på grund av dig. -Förlåt.
Hej, fröken Hyeon-ju.
Vi har handplockats av herr Choi att se till att du kan jobba säkert.
Hashtag: livvakt. Hashtag: var min säkerhetspersonal.
Hashtag: manager.
Hashtag: dina grabbar.
Vad sa du?
Se oss som dina grabbar. Trevligt att träffas.
Säg bara till. Vi ordnar allt du behöver.
Jag behöver inget.
Ja, så framgent, berätta allt du behöver.
Nej, jag behöver inget i framtiden, så ni kan gå.
Gillar du inte oss?
Jo, vi har ju precis träffats, men jag behöver er inte.
Du har inte sett oss jobba. Hur vet du att du inte behöver oss?
Jag har aldrig haft problem med att jobba ensam,
så jag behöver inte er.
Och jag hatar folk som bråkar.
-Jag vill inte bråka… -Det kallas att bråka.
Var snäll och gå.
Herr Choi sa att vi kunde stanna.
Försökte du inte övertala mig?
Nu börjar du ljuga också.
Jag trodde bara att dina skor var falska.
Gå.
Ut, sa jag!
Hallå, hör ni mig inte? Försvinn, för helvete!
Jag behöver verkligen det här jobbet.
Använd mig i en månad. Om jag inte är till nån nytta, går jag.
Bara en månad, jag ber dig.
Ursäkta.
Om du behöver pengar, lånar min Farfar ut dem.
Jag ger dig goda vitsord. Gå nu.
-Det här är inte kul för mig. -Pengarna…
Herr Choi gav mig ett förskott avseende två år.
Min mamma blev lurad av Smile Capital och tog ett lån.
Skulden ökade snabbt till 100 miljoner,
så jag betalade tillbaka allt i morse med pengarna från herr Choi.
Om jag måste återlämna pengarna, får jag stora problem.
Snälla, jag ber dig.
Upp med dig.
Vi går och äter.
Varför lånade ni pengar av Smile Capital?
Min mamma blev lurad.
Hur stort var lånet?
Hundra miljoner.
Var det över när du hade betalat? Uppstod några avgifter?
Min mamma driver ett kafé, men det är sönderslaget nu.
Jag förstår.
Skadade du ansiktet i samband med det?
Ja.
Du måste känna dig kränkt.
Ringde ni polisen?
Nej.
De hotade att döda min mamma.
Vem?
-Deras chef. -Här kommer läckra hamburgare.
Lyssna först.
Som ni hörde, är Farfar inte längre nån lånehaj.
Han ger räntefria lån till behövande.
Men ibland stöter vi på idioter som försöker utnyttja hans goda hjärta.
Yang Jae-myeong var en av dem.
Han ljög om att hans mor måste opereras.
Han lånade tio miljoner och försvann. Det tog ett halvår att spåra honom.
Jag såg honom tigga vid en tågstation.
Först trodde jag att Yang Jae-myeong hade blivit hemlös,
men jag märkte hur rena hans tänder var när jag gick förbi.
Så jag skuggade honom.
Jag fick reda på att han och hans råskinn låtsades vara hemlösa
och stal id-kort från verkliga hemlösa.
De använder dem för att skapa skalbolag och öppna bankkonton.
Sen lurar de privata lånehajar
och tar ut lån, från tiotals till hundratals miljoner won.
Taktiken var så proffsig att vi trodde att Yang Jae-myeong jobbade åt nån.
Jag fick veta att den här personen har koppling till Yang Jae-myeong.
Känner du honom?
Ja, det gör jag.
Vårt mål idag är att få veta exakt
hur många id-nummer Yang Jae-myeong stjäl per natt.
Oavsett vad som händer, ligg lågt.
Om de ser att vi är dem på spåren, går min plan i stöpet.
ID-KORT
Det finns kepsar i bak. Dölj ansiktet.
Vad sägs om den här idioten?
Han är för full.
Jag tror att han har nåt på sig.
Sir, där.
-Hitta nån jävel som inte är packad. -Ja. Okej.
-Följ mig. -Ja, sir.
-Kom nu. -Okej.
Titta ner.
-Hej, sir. -Ja.
Du borde inte ligga på det kalla golvet på bara en tidning.
-Du borde lägga nåt under den. -Ja.
Herregud.
-När åt du senast? -Det var nog en-två dagar sen.
Vi är inte skumma människor.
Vi är från en förening för hemlösa finansierad av Seoul stad.
Jag förstår.
Regeringen skapade organisationen så att vi kunde hjälpa varandra.
-Varför går du inte med? -Ja?
Om du går med i vår organisation, behöver du inte sitta här.
Vi hittar ett jobb direkt. Du får 20 masker gratis varje månad.
Vi ordnar även ett månadsstipendium på 300 000 won åt dig, 300 000 won…
-Sir. -Ja.
Om du har id-kort, kan vi registrera dig direkt.
Då kan vi ge dig pengarna nästa vecka. Förstår du?
-Ja. -Okej.
Här.
-Vi tar inte in alla, så håll det hemligt. -Okej.
Tack.
Han har verkligen talets gåva.
Tack.
Fyra id-kort hittills…
-Ursäkta, sir. -Ja? Vad är det?
Vi är från Hemlösas Förening.
-Saken är… -Ditt svin!
Du, din jävel! Var är mitt id-kort? Ge hit det!
Va? Din galning! Helvete!
Släpp, din jävel!
Hördu! Du får inte lägga dig i!
Undertexter: Marie Roos