Hvad fanden?
Hvem helvede er du?
Kom an, dit møgsvin.
Hey, dit svin!
Pis.
Lad os skride.
-Lad os ringe efter en ambulance. -Det her kan blive alvorligt.
En mand er ved at dø.
Hyeon-ju.
En hjemløs mand blev hårdt såret,
så vi ringede efter en ambulance.
Og med Yang Jae-myeong?
Han flygtede.
Pis! Jeg bad jer holde afstand!
Men han var hårdt såret. Vi havde ikke noget valg.
Du kender ham ikke engang.
Jamen…
Hvad gør vi?
Jeg ringer.
-Hvad? -Hyeon-ju. Altså…
Vi er kede af det.
Det var 100 % vores skyld.
Hvor er du? Jeg vil undskylde personligt.
Glem det. Det er slut.
Hyeon-ju, giv os fem minutter af din tid.
Jeg laver ikke sjov.
Jeg er ked af det. Gun-woo vil også undskylde.
Giv os fem minutter.
Vær nu sød.
Kom til boghandlen.
Woo-jin.
Jeg forstår det ikke.
Forstår ikke hvad?
Havde vi ikke gjort noget, var den hjemløse mand måske død.
Du så det selv.
Ja.
Vi gjorde det rigtige, så hvorfor undskyldte du?
-Hvorfor skal vi undskylde? -Det var vores første job.
Hyeon-ju var her ikke, hun forstår det ikke.
Hun kender os ikke, og så skete det her.
Hvis vi undskylder for ting, der kan skabe misforståelser,
kan vi kommunikere bedre.
-Men… -Gun-woo.
Jeg synes ikke, du gjorde noget forkert.
Men for jobbets skyld
bør vi kunne udglatte, hvis vi hjælper hinanden.
Bare denne ene gang, okay?
Ja, okay.
BLOODHOUNDS
Bliv stående. Det er hurtigt overstået.
Sloges I med Jae-myeong?
Det var uundgåeligt.
Vi kan ikke arbejde sammen.
Hvad?
Er det ikke tydeligt?
Vi undskyldte oprigtigt.
Jeg har ikke brug for undskyldninger!
Yang Jae-myeong så jeres ansigter, ikke?
Min plan var at følge ham diskret og indsamle beviser.
Nu da han ved, nogen jagter ham, holder han lav profil.
Derfor er min plan gået i vasken.
Vi havde dækket vores ansigter.
Og han kunne umuligt genkende jer med tildækkede ansigter?
Eller med det lortehår tildækket!
Jeg kunne genkende dig på lang afstand!
Hvad laver du? Forsvind.
-Vi sagde undskyld. -Ud, sagde jeg!
Vi havde intet valg. Det er vores første job sammen.
Derfor afviste jeg jer!
-Vi gjorde det rigtige! -Ifølge hvem?
Du fatter det ikke!
Hvorfor nævnte du mit hår?
-Vi går. -Pis.
Hold op med at råbe.
Jeg finder en måde
at betale Choi tilbage på.
Nu hvor Woo-jin og jeg lyttede til din råben,
så vær sød at høre på mig.
Hvis nogen kunne gøre dit arbejde gnidningsfrit
gengæld for at dræbe nogen,
kunne du så gøre det?
Smile Capital-chefen skar mig i ansigtet.
Hvis jeg havde set til, mens en mand døde foran mig,
ville jeg være endnu værre end ham.
Det ville være forkert.
Tænk over det.
Jeg finder et andet sted. Bare rolig.
Undskyld. Jeg kunne ikke lade være.
Du var roligere, end jeg var.
Er du sulten? Jeg kender et godt suppested.
Vent lidt.
Den er nok corona-lukket. Klokken er ti.
Det gjorde mig endnu mere sulten.
Jeg havde glemt det.
Min mave gør ondt.
Det er ikke min skyld, de lukker tidligt.
Det var dig, der nævnte det.
Du gik selv amok foran Hyeon-ju lige før!
Du sagde, jeg klarede det godt.
Ja, fordi du surmulede som en taber.
Jeg surmulede ikke.
"Jeg surmulede ikke."
Hvad laver du?
Jeg efterligner dig, din taber. "Jeg er så sulten."
-"Min mave gør ondt." -Wow.
Du er så grim.
Det var ikke sjovt.
Jeg lavede ikke sjov. Jeg mener det.
Jeg er dybt såret, så sig undskyld.
JEG TOG FEJL. KOM PÅ KONTORET KL. 10 I MORGEN
Woo-jin.
Jeg vidste, vi ville nå igennem til hende!
Det er for kort!
-Kort. -Kort!
Hold kæft, hvor I larmer!
Ro på. Det er bare et spil.
Det er dyrt her.
-Din tur. Skynd dig. -Det skal jeg nok!
-Min tur. -Okay, dit svin.
-Ikke bande. -Fint.
-Du skal have mundbind på. -Okay.
Hvad er det?
Nogen er efter os.
Hvem var det?
De var unge, men de kunne slås.
Er du sikker?
-Hvad? -På at du bliver forfulgt?
Fokusér.
Sagen er den…
Tal.
Før jeg begyndte at arbejde for dig, lånte jeg penge fra et sted.
De sagde intet, så jeg ignorerede dem.
Kom til sagen.
Men de kom efter pengene for nylig. Personen bar en kasket med en rød kat på.
Det svin, der overfaldt os i dag, bar samme kasket.
Ikke et tilfælde?
Nej. Det var samme kasket.
Hvor lånte du pengene?
For at forklare situationen i går,
havde Jae-myeong røvet den hjemløse før, men havde glemt det.
Så de begyndte at skændes.
Hvor mange penge låner Jae-myeongs fyre med ét stjålet id?
Cirka 50 millioner won.
Så 500 millioner for ti stjålne id'er. Hvor længe har de gjort det?
I hvert fald i et halvt år.
Wow! De må have tjent en formue.
Har lånehajerne ikke gjort noget ved det?
Melder de det, bliver de efterforsket.
De prøver at inddrive pengene selv, men kan ikke.
Her er planen.
Find de lånehajer, Jae-myeong narrede,
og inddriv de penge, han stjal, mod betaling.
En procents provision giver tre milliarder.
To procent.
Woo-jin.
Hvis lånehajerne bliver snydt,
går det så ikke ud over dem, der låner af dem?
Hvad?
De chikanerer deres kunder for at dække deres tab.
Og?
Jeg troede bare, de små virksomheder ville lide mest.
Det har du ret i.
Ja.
Hvordan fandt de os?
Aner det ikke.
Sluk lyset og skiltet udenfor.
Fandens!
PYEONGHWA BOGHANDEL
-Sluk mobilen. -Okay.
Er det her? Sikker?
Jeg er sikker.
Lånte du penge fra en boghandel?
Ja. Ejeren plejede at være en stor ågerkarl.
Giv den et spark.
Spark her.
Få lidt fart på, dit svin.
-Spark hårdere. -Hvad?
Spark hårdere, dit svin!
For fanden da.
Hårdere!
Spark hårdere, dit svin!
Det er nok.
Vi skal bruge tungere udstyr.
Pengeskabet er her.
Holdt I øje med, om nogen fulgte efter jer tilbage i aftes?
Vi tog bussen.
De kunne have fulgt bussen.
Ville de så ikke være sprunget på os der?
Hvorfor vente til nu?
-Han ville måske have Kim Jun-min med… -Hyeon-ju.
Jae-myeong så, hvordan vi kæmpede.
Ville han angribe, havde han taget flere med.
De var nok heller ikke sikre.
Men de er måske klar over det nu.
Vi må finde ud af, hvordan de fandt os.
For at forhindre, at det sker igen.
Okay. Jeg forstår.
Skal vi sætte os lidt og tale om det?
Kender Yang Jae-myeong dette sted?
Fra for længe siden.
Det betyder, han har opdaget vores forbindelse til stedet her.
Nå, ja.
Ja.
Altså…
Han genkendte måske din kasket, ikke?
Jeg fulgte efter dig lidt tilbage, da du jagtede en hjemløs mand.
Så du…
Ja, det var mig.
Den hjemløse mand var Yang Jae-myeong.
Jaså. Pokkers.
Jeg havde den kasket på dengang, ikke?
Ja. Den efterlod et stærkt indtryk.
Så er det måske sådan, de ved det.
Men hvorfor tror du, de sparkede til skodderne?
De er specialfremstillet af stål, ikke aluminium.
De tjekkede det.
Jeg tror, de vender tilbage.
Hvad laver han her?
Hvad har I lavet?
Den hvide bil kom, ikke?
Sig nu frem.
Undskyld. Det er min skyld.
Vi var ude på en opgave i går aftes.
Hvilken opgave?
Sagen er den…
Hvilken opgave?
Vi skyggede Jae-myeong.
-Hvorfor? -Bedstefar.
Lånehajerne er ude efter ham.
Jeg er sikker på, de vil betale for det. Og jeg er den eneste, der kan fange ham.
Handler det om penge?
Det er godt at tjene penge.
Og hvad gjorde I så?
De er mine livvagter, er de ikke?
Jeg kom ikke til skade.
Jeg er skuffet over dig.
Jeg er også skuffet over dig.
Yang Jae-myeong er på krigsstien. Hvorfor gør du ikke noget?
Hwang kunne slippe af med ham så let som ingenting!
Er du frustreret? Jeg er endnu mere frustreret!
Gun-woo, tag forbindingen af.
-Hvad? -Gør det nu.
Hvad? Okay.
Hvis Yang Jae-myeong og Kim Jun-min fortsætter,
vil de fortsat true og stramme grebet om magtesløse folk som Gun-woo.
Det ville gøre alt dit velgørenhedsarbejde meningsløst.
Dine penge ender direkte i deres lommer!
Hvis du virkelig vil hjælpe de nødlidende,
bør du udrydde bøller som Yang Jae-myeong først.
Hvem gjorde det mod dig?
Chefen for Smile Capital.
-Hvad hedder han? -Jeg kender ikke hans navn.
Han havde et langt ar på venstre kind.
Tag hjem.
Undskyld mig.
Kunne det være et tilfælde?
Tjek, om Kim Myeong-gil er direktør for Smile Capital.
Javel.
Juju.
Hvad?
Du kaldte os dine livvagter.
Det føltes godt.
Og?
Så jeg tænkte, vi kunne droppe formaliteterne?
Vi er jo et hold, Juju.
Er vi ikke et hold, hvis vi taler formelt?
Det ville være rart at arbejde som en stor, lykkelig familie.
Hvis vi er en familie, bør den ældste give de andre et måltid.
Betaler du?
Jeg foretrækker at holde det formelt.
Jeg laver sjov. Vi tager bedstefars kort. Hvad vil I have?
Højreb.
Så betaler du.
Grillbuffet.
-Grillbuffet? -Ja. Jeg kender et godt sted.
Okay.
Afgang!
Hvor længe har I to været venner?
Det betyder ikke noget, hvor længe man har kendt nogen.
Lang tid gør ikke nogen til rigtige venner.
Nå?
Det, der betyder noget, er, hvor i livet man er.
At kunne forstå hinanden, selv efter en kort samtale.
Det er vigtigt.
-Er det sådan med jer? -Ja.
Og vi boksere udveksler mere end blot knytnæveslag, når vi kæmper.
"Nå, sådan har du levet."
Bang! "Sådan her har jeg levet."
Hvert slag
indeholder kæmperens karakter, sjæl, erfaring, hysteri…
Historie?
Historie.
Vi ser alt. Vi ved alt.
Helt sikkert.
Desuden er Gun-woo
senior marinesoldat.
Og det siger alt.
Hvad siger det dig?
Alt.
Alt om hvad?
Juju, det er ikke noget, man kan forklare.
Det er en flådeting.
Som når rappere siger hiphop om alt,
når de ser noget og siger: "Det der er hiphop."
Det er ubeskriveligt.
Javel. Ubeskriveligt, siger du?
-Håner du mig? -Selvfølgelig ikke.
Det her er virkelig…
-Her. -Okay.
Hvad?
Har du ikke engang tændt grillen?
Det nævnte du ikke.
Den, der sidder ved bordet, tænder for grillen.
Hvorfor tændte du den ikke før?
Grillen ville være brændt på, når jeg kom tilbage.
Hvordan kan jern brænde på?
Ikke jernet.
Kødet brænder på, hvis grillen er for varm.
-Så kødet brænder på. -Det hedder "at brænde grillen".
Sådan siger professionelle grillmestre. Jeg er bare civil.
Min mor siger det også.
Det gør min mor ikke.
-Af en kødkender at være… -Sådan!
Grill løs.
Det kan jeg ikke.
Man lægger ikke kød på en lun grill.
Det ødelægger smagen. Du må vente.
Skal vi snakke, mens grillen varmer?
Gun-woo. Bare tal naturligt.
Er du og Choi i familie?
Hvad? Hvor kommer det fra?
Det spekulerede jeg også på.
Altså…
Lang historie kort.
Jeg fik rygmarvskræft, da jeg var otte.
Jeg blev helbredt, da jeg var ti,
men min far døde.
Så jeg blev sendt på et børnehjem,
men jeg hadede det og flygtede.
Jeg var så udsultet,
at jeg spiste mad, som folk havde fået leveret på dørtrinnet.
Jeg arbejdede på barer med andre unge,
men det var hårdt.
Så jeg vendte tilbage.
Jeg blev sendte til et andet børnehjem, da jeg var 17.
Bedstefar var ejeren der.
-Choi? -Ja.
Han byggede et børnehjem for at gøre noget meningsfuldt.
Han var særligt sød ved mig.
Først tænkte jeg, han havde skjulte motiver,
men med tiden indså jeg,
at han bare var sådan.
Han lod mig lære alt det, jeg ikke kunne, fordi jeg ikke havde råd.
Jeg lærte kendo og at køre på motorcykel.
Jeg kan mærke, at Choi er en god person.
Siden folkeskolen har jeg arbejdet med min mor for at betale min fars gæld.
Da gælden voksede til 100 millioner, følte jeg mig hjælpeløs.
Jeg ved, hvor skræmmende hundrede millioner kan være.
Så da han gav mig de penge og bad mig betale min gæld,
tænkte jeg,
at jeg måtte beskytte ham for enhver pris.
Bedstefar fortalte mig, at for at bedømme folks karakter
måtte jeg åbne mit sind.
Gode folk kan se ens oprigtighed og vil gengælde den.
mens slette folk vil bruge det mod en.
-Sandt. -Du er en god person, Gun-woo.
Ja. Jeg er god til at være flink og flittig.
-Vi kan vist grille nu. -Ja.
Perfekt timing.
Du lærer.
Jeg har en god læremester, ikke?
Jeg føler mig pludselig udenfor.
Glem det. Skynd dig at vende det.
-Nej. -Stol på ham. Han kan sit kram.
Den her samtale er umulig.
Tag dig god tid.
Det dufter skønt.
-Lad os æde hele buffeten. -Ja.
-Hvornår skal stingene ud? -I morgen.
Gør det ondt?
Det går an.
-Jeg ville have en varm. -Koldt er bedre om vinteren.
Helt ærligt.
-Hyeon-ju. -Ja.
Jae-myeong ved, hvor vi er. Skal vi ikke gøre noget?
Jeg taler med bedstefar om det.
-Skynd dig. Vi har ikke tid. -Okay.
Fru Lee.
Lobbyen er et hotels førsteindtryk.
Vores gæster skal træde ind i den mest koreanske,
smukke, majestætiske lobby.
Noget, hvis lige de aldrig har set før.
Ja, jeg forstår.
LEE SO-HYEON
Jeg glæder mig til at høre dine idéer til mødet i morgen.
Vores kasino ligger på hotellets øverste etage.
Mit mål er en årlig omsætning på 100 milliarder won.
Mange ønsker en løsning,
nu hvor der er lukket ned for hasardspil i Macao.
Vi booker en suite til dem hver uge, så de kan hygge sig.
Vi filmer deres hasardspil på kamera.
Når vi har penge nok,
vil Jang-do overdrage beviserne for ulovligt hasardspil til politiet.
Når hotellet er ødelagt og intet værd,
slår vi til og overtager det hele.
Når Jang-do finder snavs på Hong, skal vi kunne smide 100 milliarder.
Vi mangler 50 milliarder nu, ikke?
Jo.
Det er tid til at indkræve alle vores penge.
Sælg alt af værdi.
Af banen!
Ja. Den bil, du nævnte, er lige kørt ind.
Okay.
Jeg er straks tilbage.
Hvad sker der?
BILVASK-UDGANG
Hallo!
Hvad sker der? Satans.
Se ham lige.
-Hold dem nede. -Pis!
Det er fandeme klamt. For helvede.
Hvad laver han?
Skån mig.
Tag ham!
Du er færdig, dit røvhul.
Hvor skal du hen?
Hey, klæd ham af.
Kom her.
Goddag. Denne vej.
-Er han derinde nu? -Ja.
Godt arbejde.
-Tæl dem bare. -Tak.
-Dit røvhul. -Pis.
Undskyld. Vær sød at give mig noget tøj.
Sikke en omgang, han har fået.
-Goddag! -Goddag!
Det er koldt. Kan I ikke give mig noget tøj?
Undskyld.
Hejsa.
Dig…
Det er dig, ikke? Pis.
Møgsvin.
Du opførte dig som en stor kanon.
Narrøv.
Du skulle ikke
have trodset ham.
Troede du, han ville blive bange og undskylde over for dig,
bare fordi din fætter er betjent?
Lad mig give dig en værdifuld lærestreg.
Vilde dyr bider igen, hvis du slår dem.
Uanset hvor meget stærkere eller svagere du er end dem.
De bider bare igen.
Og nu.
Tag tøjet af.
Hvad?
Tag dit undertøj af.
Jeg har forstået det. Lad mig slippe denne ene gang.
-For fanden. -Undskyld.
-Jeg ved ikke, hvad det handler om… -In-beom.
Lad mig slippe, bare nu.
Lad os runde af.
Tager du tøjet af eller ej?
Dræb mig ikke.
-Lad mig leve. -Drik lidt mere.
Tager du tøjet af?
Jeg tager det af!
Med det samme.
God idé.
Direktør Hong, lad os se dig tage tøjet af.
JEG HAR NOGET STORT
Okay, det er nok.
Få den op at stå. Nu.
Ja.
Ham Kim Myeong-gil, vi kender, er rigtigt nok direktør for Smile Capital.
Jaså.
Jeg kommer snart og henter Dem.
Okay.
Beklager den pludselige beslutning.
Jeg har haft nogle personlige problemer.
Jeg har overvejet mit valg grundigt, så jeg håber, I forstår.
Vores firma lukker efter denne måned.
Jeg overfører jer
et års løn og fratrædelsesgodtgørelse.
Tak for alt.
Hvad med
de penge, vi har ude at svømme nu?
Jeg tager mig af det.
Far.
-Ja. -Det er sikkerhedsvagten, Oh In-muk.
Der er indbrud på kontoret.
Hvor mange?
To personer.
Hallo!
Du sagde ti minutter.
Denne model har typisk en sekscifret kode.
Den her har otte. De har modificeret den.
-Hvad så? -Jeg har brug for mere tid.
Skynd dig.
Jeg fik den!
Okay. Flyt dig.
Hver af disse veksler er en milliard værd.
Hvad sker der?
De er der endnu. Jeg stoppede elevatoren.
Okay.
Skal jeg gå med?
Nej, det er fint. Tak.
Vent. Lad mig låne den her.
Selvfølgelig.
Hvem er du?
Hvordan kom du ind?
Hvem har sendt jer?
For fanden.
Hvem har sendt jer?
Pis.
Er du okay?
Dræb det svin!
Det er okay, Beom.
-Tag dig sammen, Beom. -Okay.
-Okay? -Ja.
Kang In-beom!
Vi har ikke tid.
Tag alle pengene i pengeskabet, og gå ned først.
Tag dig sammen.
Myeong-gil!
Han er væk.
-Gå ned først. -Javel.
-Choi. -Ja?
Har du tænkt over det?
Kom nu. Hvad er problemet?
Vi undgår Yang Jae-myeong.
Hvorfor det?
De slår folk ihjel.
Og lad os flytte boghandlen.
Hvorfor det?
Hyeon-ju.
Kig på mig.
Jeg er gammel og træt.
Jeg har hverken kræfter eller mod
til at bekæmpe dem.
Jeg vil leve resten af mit liv i fred,
lære dig de ting, jeg gerne vil lære dig,
og give dig de ting, jeg vil efterlade til dig.
Det er mit eneste ønske.
Kan du hjælpe mig med det?
Godt.
Tak.
Guldpriserne vil stige,
når folk mister tilliden til penge.
Derfor er det sikrest, at bestikkelsesfonden består af i guld.
Hvis man smelter guld sammen med andet guld, hvidvasker det sig selv.
Det er det første, Choi lærte mig.
Jeg kunne ikke få fat i hans skjulte guld…
Det går mig på endnu.
Det gamle røvhul.
Hvorfor skulle han lukke firmaet?
Beom.
Ja.
Kom herind.
Hvad synes du?
Det er fantastisk.
Hver barre er 500 millioner værd. Hvis vi fejler i Korea,
tager du og jeg dem her og tager til Vietnam.
Jeg har plantet en person i den vietnamesiske regering.
Med dem her
burde vi kunne leve som konger resten af vores dage.
Tak.
Du er som en bror for mig.
Jeg ville gøre alt for dig.
Beom.
Du er den eneste, jeg har.
Det ved du vel?
Kom nu.
-De har verdens bedste stegte svinekød. -Så godt?
Ja.
Tante?
Tante.
Ja, det er Woo-jin.
Åh gud, Woo-jin.
Hvad er der sket?
Jeg tog et privat lån.
De bad mig betale tilbage.
Jeg har ingen penge, fordi forretningen går skidt.
De smadrede alt.
Jeg er så bange.
Hvad skal jeg gøre?
Hvordan skal hun betale, når I smadrer stedet?
Hvordan skal hun nu betale jeres renter?
Hun betalte ikke tilbage.
Vær lidt large. Alle har det svært for tiden.
Hvordan skal jeg så tjene penge? Hvorfor betaler du ikke selv for hende?
Det ved du godt, jeg ikke har råd til.
Så hold din kæft.
Pas dig selv. Er det forstået?
Fint.
Det er Im.
En fyr, jeg arbejdede med.
Han blev snydt af en, der lånte 500 millioner.
-Jae-myeong? -Aner det ikke.
Jeg spurgte ikke om detaljerne.
Men det var en hjemløs person id og en falsk konto. Samme fremgangsmåde.
Det er ham.
Vi bør fange ham.
Jeg må gøre noget.
Bedstefar bad os holde lav profil. De folk er farlige.
Det er forkert at gøre ingenting.
Hvad hvis jeg fortæller ham om Yang, så han kan fange ham?
Hvis det er målet, bør vi gøre det. Måske tjener vi på det.
Hvis vi tjener penge på det her, kan jeg så hjælpe tante?
Vi deler lige over. Brug din andel, som du vil.
-Okay. -Så vil jeg også gerne hjælpe hende.
Kom her.
Kom herhen.
For helvede.
Tak.
All in.
Du bør se det her.
Den bil.
De slukkede motoren, men ingen steg ud.
-Gør jer klar. -Javel.
Tjek din telefon.
Javel.
De er her nu.
Gør præcis, som jeg siger om to timer.
De er her.
Lad os køre.
I dør i dag, røvhuller.
Javel.
Kom bare ned nu.
Kom ud!
Jeg ved, I er der, så vis jeres ansigter, røvhuller!
Kom ud, møgsvin! Leger I gemmeleg?
Røvhuller.
Tag nu telefonen…
HYEON-JU
-Ja? -Bedstefar. Fyrene er i fare.
Hvor er I?
Løb hurtigere.
-Afsted! -Kom så!
Røvhuller!
Afsted.
Pis.
Kom!
Pis. Det her er sindssygt.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil