Vad fan?
Vem fan är du?
Kom igen, din jävel.
Hördu, din skit!
Helvete.
Vi drar.
-Vi ringer efter en ambulans. -Gun-woo, det här kan bli allvarligt.
En man är döende.
Hyeon-ju,
en gammal hemlös man skadades illa,
så vi ringde efter en ambulans.
Och Yang Jae-myeong?
Han kom undan.
Fan! Ni skulle inte lägga er i!
Men han var allvarligt skadad. Vi hade inget val.
-Ni känner inte honom. Varför la ni er i? -Ja, men…
Vad gör vi?
Jag ringer henne.
-Vad? -Hyeon-ju. Om det här…
Vi beklagar verkligen. Det här var vårt fel.
Jag vill träffas och be om ursäkt personligen.
Glöm det. Det är över.
Hyeon-ju, snälla, ge oss bara fem minuter av din tid.
Jag skojar verkligen inte.
Jag är ledsen. Gun-woo vill också be om ursäkt.
Snälla, ge oss fem minuter.
Snälla.
Kom till bokhandeln.
Woo-jin…
-Helt ärligt fattar jag inte. -Vad fattar du inte?
Om vi inte hade gjort nåt, kunde den hemlösa mannen ha dött.
-Du såg det själv. -Jo.
Vi gjorde det rätta, så varför ber du om ursäkt?
-Varför måste vi be om ursäkt? -Det är vårt första uppdrag.
Hyeon-ju var inte med, så hon förstår inte hur det var.
Vi känner inte varandra så väl ännu.
Om vi ber om ursäkt för eventuella missförstånd,
kan vi nog bli samstämda.
-Men… -Gun-woo.
Jag anser inte att du gjorde nåt fel.
Men utifrån jobbet sett,
kan vi nog släta ut det här om vi hjälper varandra lite.
Bara den här gången. Okej?
Ja, okej.
BLOODHOUNDS
Sätt er inte. Det här går fort.
Slogs ni mot Yang Jae-myeong?
-Ja, det var oundvikligt. -Vi kan inte jobba ihop.
Vad? Är det inte uppenbart?
-Vi har ju bett om ursäkt. -Jag behöver ingen ursäkt!
Yang Jae-myeong såg väl era ansikten?
Min plan var att följa honom i tysthet och samla bevis.
Nu vet han att nån är efter honom, så han ligger lågt.
Min plan är alltså förstörd.
Vi hade mössor och masker. Han såg inga ansikten.
Jaha, era ansikten var dolda, så han känner inte igen er.
Han känner inte igen den här usla frisyren!
Jag skulle känna igen dig på mils avstånd.
Vad sysslar ni med? Försvinn.
-Vi bad om ursäkt. -Försvinn, sa jag!
-Vi hade inget val. -Hurså?
-Det är första jobbet. Misstag sker! -Därför sa jag nej till er!
Vi måste agera.
-Varför? -Jag sa ju det!
-Fattar du inte? -Varför nämnde du mitt hår?
-Vi går. -Helvete.
Snälla, sluta skrika.
Jag hittar ett sätt att återbetala
pengarna som herr Choi gav mig.
Eftersom Woo-jin och jag lyssnade på ditt gapande,
snälla, lyssna på mig nu.
Om nån erbjöd sig att underlätta ditt jobb
i utbyte mot att döda nån,
hade du gjort det?
Smile Capital-bossen skar mig med kniv.
Om jag hade låtit en man dö inför mina ögon,
hade jag varit värre än den där bossen.
Det hade varit fel.
Fundera på saken.
Jag hittar nåt annat ställe. Oroa dig inte.
Förlåt. Jag kunde inte tygla mig.
Du tyglade dig bättre än jag.
Är du hungrig? Jag vet ett haejangguk-hak.
Vänta lite.
Det är nog stängt nu på grund av covid.
Nu blev jag ännu mer hungrig.
Jag glömde.
Jag har magont.
Det är inte mitt fel att de har stängt.
Det är ditt fel att du tog upp det.
-Du kunde inte tygla dig med Hyeon-ju! -Du sa att jag klarade mig bra.
-Ja, för att du surade som en förlorare. -Det gjorde jag inte.
"Det gjorde jag inte."
Vad gör du?
Jag härmar dig, din förlorare. "Jag är hungrig. Jag har ont i magen."
Du är så ful.
-Hur kan du skämta om sånt? -Jag skämtade inte. Jag menar allvar.
Nu blir jag verkligen sårad, så be om ursäkt.
HYEON-JU: FÖRLÅT. JAG HADE FEL. VI SES IMORGON KL. 10.
Woo-jin…
Jag visste att hon skulle komma till insikt.
Den är kort!
-Kort. -Kort!
Du är så jävla högljudd!
Bli inte arg. Det är ett spel.
-Den är dyr. -Varför så arg?
-Skynda dig och gå. -Jag ska!
-Det är min tur. -Jag vet.
-Svär inte. -Visst.
-Man måste bära mask, sir. -Visst.
Vad är det?
Vi blir skuggade, sir.
-Av vem? -De var unga, men de kunde slåss.
Är du säker?
-Va? -Är du säker på att nån skuggar dig?
-Fokusera. -Saken är den…
Låt höra.
Innan jag började jobba åt dig, lånade jag pengar från ett ställe.
-Jag sket i återbetalningen. -Kom till saken.
Men de krävde betalning nyligen.
Den jäveln som krävde dem hade en keps med en röd katt.
Idioten som hoppade på oss idag hade likadan keps.
En slump?
Nej. Det var samma keps, sir.
Var lånade du pengarna?
För att förklara gårdagens situation,
hade Yang Jae-myeong rånat mannen förut, men han hade glömt bort det.
Så det blev bråk när de började prata.
Men hur mycket pengar lånar Jae-myeongs killar med ett stulet id-kort?
-Runt 50 miljoner won per fejkkonto. -Så 500 miljoner för tio stulna id-kort.
Hur länge har de hållit på?
-Åtminstone ett halvår, tror jag. -Wow! De måste ha tjänat en förmögenhet.
Har inte de lurade lånehajarna reagerat?
En anmälan innebär en polisutredning.
De försöker få tillbaka pengarna själva, men kan inte.
Det här är min plan:
Hitta lånehajarna som Yang Jae-myeong lurade
och ta tillbaka pengarna han stal mot ett arvode.
Ett arvode på 1 % ger tre miljarder won.
Vi borde ta 2 %.
Woo-jin,
om lånehajar blir lurade,
blir det inte värre för folk som har tagit lån av dem?
Va?
De går på sina klienter för att täcka förlusterna.
Än sen?
Jag tänker mig att småföretag får lida mest.
-Det har du rätt i. -Ja.
Hur hittade de oss?
-Hur hittade de oss? -Jag vet inte.
Släck lamporna och skylten utanför.
Fan också!
PYEONGHWA BÖCKER
-Stäng av telefonerna. -Okej.
-Är det här? -Ja, jag är säker, sir.
Lånade du pengar från en bokhandel?
Ja, ägaren var en stor långivare förr.
Hördu, sparka på den här.
Sparka här.
Skynda på, din jävel.
-Sparka hårdare. -Va?
Sparka hårdare, din jävel!
Fan också.
Hårdare!
Sparka hårdare, din jävel!
Det räcker.
Det här kräver tung utrustning.
Det är kassaskåpet.
Kollade ni om ni blev förföljda på er väg tillbaka igår?
Vi tog bussen.
De kan ha följt efter bussen.
Om de förföljde oss igår, varför tog de oss inte direkt?
Varför kommer de nu?
-Han kanske ville ha med Kim Jun-min… -Hyeon-ju.
Yang Jae-myeong såg oss slåss igår.
Han hade inte jagat oss utan mer uppbackning.
De var nog inte säkra heller, men nu kanske de har kommit på det.
Det är viktigt att ta reda på hur de hittade oss.
-Så undviker vi att upprepa misstaget. -Okej. Jag förstår.
Ska vi sätta oss och prata lite? Va?
-Vet Yang Jae-myeong om det här stället? -Han var här för länge sen.
Det betyder att han har insett vår koppling till det här stället.
Just det.
Ja.
Ja…
Han kanske kände igen din keps?
Saken är den att jag följde efter dig för en tid sen när du jagade en hemlös.
Jaha…
Ja, det var jag.
-Den hemlösa mannen var Yang Jae-myeong. -Jag förstår. Skit också.
Jag hade på mig kepsen då, eller hur?
Ja. Den gjorde starkt intryck.
Då kanske de kom på det den vägen.
Men varför sparkade de på jalusierna tror du?
Våra jalusier är specialgjorda av stål, inte aluminium.
-De kollade nog det. -Fan, de kommer nog tillbaka.
Varför är han här?
Vad sysslade ni med?
Den vita bilen var här, eller hur?
Låt höra.
Jag är ledsen, sir. Det är mitt fel.
Vi var på uppdrag igår kväll.
-Vilket uppdrag? -Saken är den…
Vad för slags jobb?
Vi skuggade Yang Jae-myeong.
-Varför det? -Farfar, lånehajarna vill ta fast honom.
De är säkert villiga att betala för det och jag är den enda som kan ta honom.
-Handlar det om pengar? -Det är bra att tjäna pengar.
Och vad gjorde ni?
De är ju mina livvakter.
Jag är oskadd.
Jag är besviken på dig.
Och jag på dig, Farfar. Yang Jae-myeong är ingen att lita på.
Varför gör du inget?
Herr Hwang behöver bara knäppa i fingrarna så är han borta!
Är du frustrerad? Jag är ännu mer frustrerad!
Gun-woo, ta av bandaget.
-Va? -Skynda dig och gör det.
Va? Okej.
Om Jae-myeong och Jun-min lurar lånehajar,
kommer de oundvikligen att hota och öka greppet om maktlösa som Gun-woo.
Då blir allt välgörenhetsarbete som du gör förgäves.
Dina pengar går rakt ner i deras fickor!
Om du verkligen vill hjälpa de behövande, bör du ta bort folk som Yang Jae-myeong.
Vem gjorde det där mot dig?
Smile Capital-bossen gjorde det, sir.
-Vad heter han? -Jag vet inte vad han heter.
Han hade ett långt ärr på sin vänstra kind.
Åk hem.
Herrn.
Kan det vara en slump?
Kolla upp om Kim Myeong-gil är vd för Smile Capital.
Ja, sir.
Juju.
Ursäkta?
Du kallade oss dina livvakter. Det kändes verkligen bra.
Och?
Så jag tänkte att en informell ton vore trevligt.
Vi är ju ett team, Juju.
Är vi inte ett team annars?
Det är ett förslag. Det vore fint att jobba som en stor, lycklig familj.
Om vi är familj, borde den äldsta bjuda resten på en måltid.
-Bjuder du? -Jag håller mig hellre till formaliteter.
Jag skojar.
-Vi tar Farfars kort. Vad vill ni äta? -Entrecôte.
Då betalar du.
En grillbuffé.
-En grillbuffé? -Ja. Jag vet ett bra ställe.
-Okej. -Kom igen!
Hur länge har ni två varit vänner?
Det spelar ingen roll hur länge man har känt en person.
Att ha känt nån länge innebär inte sann vänskap.
Så?
Det viktigaste är att man har liknande livsbanor.
Att man kan förstå varann, även efter ett kort samtal.
Det är viktigt.
-Är det så för er? -Ja.
Dessutom utbyter boxare som vi mer än bara våra nävar när vi slår mot varann.
"Så det är så ditt liv har varit."
Pang!
"Så här har jag levt."
Varje slag innefattar
slagskämpens karaktär, hjärta, erfarenhet, historia…
-Historia? -Historia.
-Vi ser allt. Vi vet allt. -Visst.
Dessutom är Gun-woo
en senior marinsoldat.
Och det säger allt.
Exakt vad säger det dig?
Allt.
-Allt om vad? -Det här är inget som kan förklaras.
Så är det med marinsoldater.
Det är som när rappare använder hiphop som heltäckande term.
De tittar på nåt och säger: "Det här är hiphop."
-Det är obeskrivligt. -Jag förstår. Obeskrivligt, säger du?
-Hånar du mig? -Självklart inte.
Det här är…
-Här. -Okej.
Va?
-Har du inte satt på grillen än? -Du sa inget om det.
-Den som sitter vid bordet sköter det. -Jag visste inte. Du kunde ha gjort det.
Hur? Grillen hade brunnit innan jag var tillbaka.
-Hur skulle järn brinna upp? -Järnet brinner inte.
Jag menar att köttet brinner upp om grillen är för varm.
-Så köttet brinner. -Det är vad "bränd grill" betyder.
Så säger professionella grillmästare. Jag är bara civil.
-Min mamma säger "bränna grillen". -Det gör inte min.
-För nån som kan kött… -Så där!
Börja grilla.
Det går inte. Man kan inte lägga kött på en ljummen grill.
Det förstör smaken. Man måste vänta.
Ska vi prata medan grillen värms upp?
-Gun-woo, tala vardagligt. -Visst. Är du och herr Choi släkt?
-Va? Det där var lite otippat! -Jag var också nyfiken på det.
Tja…
Jag håller det kort.
Jag fick en cancerdiagnos när jag var åtta.
Jag var botad när jag var tio år,
men min pappa dog.
Så jag skickades till ett barnhem.
Jag hatade det och rymde.
Jag brukade bli så hungrig
att jag åt folks gamla nudlar som de hade ställt ut.
Jag jobbade på barer med andra rymlingar,
men det var så svårt.
Så jag återvände till barnhemmet.
Jag fördes till ett annat barnhem när jag var 17.
Farfar ägde det.
-Herr Choi? -Ja.
Han byggde ett barnhem för att göra nåt meningsfullt.
Han var snäll, särskilt mot mig.
Först trodde jag att han var pervers,
men med tiden insåg jag…
…att han bara var sig själv.
Farfar såg till att jag lärde mig allt som jag inte hade råd med.
Jag lärde mig kendo och att köra motorcykel.
Jag märker att herr Choi är en trevlig person.
Sedan mellanstadiet har jag jobbat deltid för att betala av pappas skuld.
När vår skuld blev 100 miljoner won, kände jag mig helt hjälplös.
Jag vet hur skrämmande 100 miljoner won kan vara.
Så när herr Choi gav mig pengarna för att betala mina skulder, tänkte jag
att jag måste skydda den mannen till varje pris.
Farfar sa att för att bedöma djupet i en persons karaktär,
måste jag öppna mitt sinne.
Människor med djup ser din uppriktighet och återgäldar den.
De utan djup utnyttjar det mot dig.
-Så sant. -Du är godhjärtad, Gun-woo.
Jag är bra på att vara trevlig och flitig.
-Vi kan nog grilla nu. -Visst.
-Snacka om perfekt timing. -Du lär dig.
Jag lärde mig av den bästa.
Jag känner mig plötsligt utanför.
Glöm det. Vänd den snabbt.
-Det går inte. -Lita på honom. Han vet.
-Jag vänjer mig inte vid det här snacket. -Ta din tid.
Det doftar härligt.
-Idag ska vi rensa buffén. -Visst.
-När tar du bort stygnen? -I morgon.
-Gör det ont? -Det är uthärdligt.
-Jag bad om en varm. -Kallt är bättre på vintern.
Jösses, allvarligt.
-Hyeon-ju. -Ja.
Yang Jae-myeong vet var vi finns. Borde vi inte göra nåt?
Jag ska prata med Farfar.
-Gör det snabbt. Vi har ont om tid. -Okej.
Fröken Lee, hotellobbyn ger första intrycket.
Våra internationella gäster ska få se den vackraste, största koreanska lobbyn.
Den ska vara en helt ny upplevelse.
Ja, jag förstår.
Jag ser fram emot att höra dina lysande idéer på mötet imorgon.
Vårt kasino kommer att ligga på översta våningen på hotellet.
Mitt mål är 100 miljarder won i årliga intäkter.
Det är många som ser fram emot att spela nu när Macau är stängt på grund av covid.
Vi bokar en svit åt dem varje vecka så de kan roa sig.
Sen filmar vi dem i hemlighet.
När vi har tillräckligt med pengar,
överlämnar Jang-do bevisen om illegalt spel till polisen.
När hotellet är ruinerat och utan värde,
går vi in och tar över alltihop.
När Jang-do har material om direktör Hong, måste vi ha 100 miljarder redo.
-Vi saknar väl cirka 50 miljarder just nu? -Ja, sir.
Det är dags att samla in våra pengar.
Sälj allt av värde.
Se upp!
Ja, sir. Bilen du nämnde kom precis.
Okej.
Jag är strax tillbaka.
Vad händer?
UTFART
Hallå?
Vad händer? Fan också.
Kolla här.
-Håll ner dem. -Fan!
Vad äckligt. Fy fan.
Vad gör idioten?
Rädda mig.
-Ta honom. -Du är död, din jävel.
Vart ska du?
Klä av honom.
Kom hit.
Hej, herrn. Den här vägen.
-Är han där nu? -Ja.
Tack för din insats.
-Du kan räkna dem. -Tack, sir.
-Din jävel. -Helvete.
Jag är ledsen. Snälla, ge mig några kläder.
Ni har klått upp honom rejält.
Hej, sir!
Det är för kallt. Kan jag få några kläder?
Förlåt, sir.
Hej på dig.
Du…
Så det är ni? Helvete.
Din jävel.
Du var så kaxig.
Idiot.
Du förstår,
du borde inte ha bråkat med honom.
Trodde du att han skulle bli rädd och be om ursäkt eller nåt
för att din kusin är polis?
Låt mig lära dig en värdefull läxa:
Vilda djur biter tillbaka om man slår dem.
Det spelar ingen roll hur mycket starkare eller svagare du är.
De biter bara tillbaka.
Så nu…
-Klä av dig. -Va?
Ta av dig underkläderna.
Okej, jag fattar. Snälla, ge mig bara den här chansen.
-För helvete. -Förlåt. Jag vet inte vad saken gäller…
Du, In-beom.
Ha överseende bara en gång.
Nu avslutar vi.
Vill du strippa eller inte?
Döda mig inte!
-Låt mig leva. -Drick lite mer.
Vill du strippa eller inte?
Jag klär av mig!
Genast.
Bra idé.
Direktör Hong, få se dig strippa.
IM JANG-DO JAG FICK NÅT STORT
Okej, det räcker.
Upp med den. Kom igen.
Ja.
Herr Choi, den Kim Myeong-gil vi känner är de facto vd för Smile Capital.
Jag förstår.
Jag kommer och hämtar er strax, sir.
Okej.
Ursäkta det plötsliga beslutet.
Jag har nyligen haft privata problem.
Beslutet kommer efter mycket eftertanke. Jag hoppas att ni förstår.
Företaget stänger i slutet av månaden.
Ni skickar över till er
en årslön samt avgångsvederlag.
Tack för allt.
Sir, hur blir det
med våra utestående lån?
Jag ordnar det.
Pappa.
-Ja. -Det här är Oh In-muk i vakten, sir.
Jag tror att ni har inbrott.
Hur många är de?
Två, tror jag.
Hallå!
Du sa tio minuter.
Modellen brukar ha en sexsiffrig kombination.
Den här har åtta.
Den är nog ombyggd.
-Så vadå? -Jag behöver mer tid.
Skynda på.
Klart!
Okej. Ur vägen!
De här skuldebreven är värda en miljard won styck.
Vad hände?
Ingen har kommit ut. Jag stoppade hissen.
Jag förstår.
-Ska jag följa med? -Nej, det är lugnt. Tack.
-Vänta. Låt mig låna den här. -Visst.
Vem är du?
Hur kom du in?
Vem skickade er?
-Vem skickade er? -Fan också.
Vem skickade er?
Helvete.
Sir, gick det bra?
Döda den jäveln!
Det är okej, Beom.
-Vakna, Beom. -Okej.
-Ja? -Ja, sir.
Kang In-beom!
Vi har inte tid.
Ta alla pengarna i kassaskåpet och åk ner först.
Ta dig samman.
Sir!
Han är borta.
-Åk ner först. -Ja, sir.
-Herr Choi. -Ja?
Har du funderat på saken?
Kom igen. Vad är problemet här?
Vi undviker Yang Jae-myeong.
Varför det?
De dödar folk. Vi ska även flytta bokhandeln.
-Varför det? -Hyeon-ju…
Titta på mig.
Jag är gammal och trött.
Jag saknar numera styrkan och modet
för att bekämpa dem.
Jag vill leva mina sista dagar i frid,
lära dig såna saker som jag vill lära dig,
och ge dig det jag vill lämna till dig.
Det är min enda önskan.
Kan du hjälpa mig med det?
Bra.
Tack.
Guldets värde kommer att stiga
när folk mister förtroendet för fiatpengar.
Därför är det säkrast att ha sin "slaskfond" i guld.
Om man smälter ihop guld med annat guld, tvättar det i princip sig självt.
Det var det första jag lärde mig av Choi.
Att inte få tag på hans dolda guld…
Det ångrar jag än.
Det gamla jäveln.
Varför måste han stänga företaget?
-Beom. -Ja, sir.
Kom hit.
Vad tycker du?
Det är otroligt.
En tacka är värd 500 miljoner. Om vår verksamhet i Korea fallerar,
tar du och jag det här och åker till Vietnam.
Jag har en person i den vietnamesiska regeringen.
Med det här
borde vi kunna leva som kungar resten av våra dagar.
Tack, sir.
Du är min bror.
Jag gör vad som helst för dig.
Beom.
Du är allt jag har.
Du vet väl det?
Kom.
De gör bästa wokade fläsket i världen.
-Är det så bra? -Ja.
Faster?
Faster.
-Det är Woo-jin. -Herregud, Woo-jin.
Vad har hänt?
Jag tog ett privat lån.
De sa att jag måste betala.
Jag sa att jag inte hade pengar för affärerna går dåligt.
De slog sönder allt.
Herregud, jag är rädd.
Vad ska jag göra?
Hon kan inte driva verksamhet när du förstör stället.
Hur ska hon kunna betala din ränta nu?
Hon betalade ju inte.
Ta det lugnt. Det är tuffa tider för alla.
Och hur ska jag överleva? Varför betalar inte du åt henne?
Du vet att jag inte har pengar till det.
Var tyst då.
Sköt dig själv. Uppfattat?
Visst.
Det är Im.
Jag jobbade med honom.
Han blev själv lurad på 500 miljoner won.
-Av Yang Jae-myeong? -Jag vet inte. Jag bad inte om detaljer.
Men det var en hemlös persons ID och ett fejkkonto.
Som han jobbar.
Det är han.
Vi borde ta honom.
Jag är också ett offer. Jag måste göra nåt.
Farfar sa åt oss att ligga lågt. De är farliga människor.
Det är fel att inte göra nåt.
Ska jag ringa och berätta om Yang så Im kan ta honom?
Om målet är att ta honom, borde vi göra det.
Det kan betala sig.
Om vi tjänar pengar på det, kan jag ge dem till Faster?
Vi delar lika. Använd dem som du vill.
-Okej. -Då vill jag också hjälpa henne.
Kom hit.
För helvete.
Tack.
All in.
Sir, ta en titt på det här.
Den där bilen.
De stängde av motorn, men ingen kliver ut.
-Gör er redo. -Ja, sir.
Kolla din mobil.
Ja, sir.
Sir, de är här.
Gör precis som jag säger om två timmar.
De är här.
Nu åker vi.
Idag dör ni, skitstövlar.
Ja, sir.
Du kan komma ner.
Kom fram!
Jag vet att ni är där, så visa er, era skitstövlar!
Kom ut, din jävel! Leker du kurragömma?
De jävlarna.
Snälla, svara…
HYEON-JU
-Ja? -Farfar. Grabbarna är i fara.
Var är ni?
Snabba på.
-Kör! -Nu går vi!
Era jävlar!
Kom.
Helvete.
Kom igen!
Helvete. Det här är galet.
Undertexter: Marie Roos.