SJEFEN
BLOODHOUNDS
Faen. Dette er sjukt.
Mr. Bae.
Gi meg adressen til dama med den kafeen.
De jævlene vil slåss.
Drittsekker.
Jævler!
Faen!
Kom hit, din jævel!
Pokker ta, drittstøvler!
Helvete!
Ditt rasshøl!
-Alle angriper samtidig! -Din jævel.
Faen!
Rasshøl!
Kom hit!
Denne jævelen!
Din jævel!
Bank ham!
Din jævel!
Hei, rasshøl!
Din jævel!
Pokker.
-Dere jævler! -Din jævel!
Faen ta!
Jævla…
Kom hit!
Pokker heller!
Kom deg opp!
-Kom igjen, Gun-woo. -Ok.
-Kom igjen! -Ja.
-Takk for at du kom, Hyeon-ju. -Beklager at jeg kom sent.
Du reddet oss fra mye juling.
Faen.
Det gjør vondt. Pokker.
Er det deg, Gun-woo?
Gun-woo?
Hei, det går bra.
-Skynd dere. -Ja, sir.
Hei.
Hvem faen er han?
Dette er jævla irriterende.
Faen.
Vent litt.
Faen!
Hvem faen er du?
Kom deg opp!
Kjære Gud, stopp!
Se på det.
Hei.
Hvem faen er du?
-Beklager, sir. -Stopp.
Jeg stilte et jævla spørsmål.
Sov godt.
Hæ? Hva er dette?
Når ble jeg truffet slik?
MIN KJÆRE MAMMA
Ja, mamma.
Gun-woo.
Hva har skjedd? Hvorfor gråter du?
Noen vil snakke med deg.
Hvor er dere?
Gun-woo.
Mamma, hva har skjedd med panna di?
Det går bra.
Jeg slo hodet i bakken.
Ansiktet ditt…
Woo-jin, hva har skjedd med ansiktet ditt?
Det er bare en skramme.
Mr. Choi var så bekymret for dere.
La oss gå ned.
-Ok. -Ok.
Jeg kommer tilbake.
Sett dere, alle sammen!
Dere er nok slitne, så jeg skal være rask.
Da du ringte, føltes det som verdens undergang for meg.
Du er familien min.
Jeg var så redd for å miste deg.
Jeg godtar ikke at du blir skadet mer. La de voksne ta seg av resten.
-Jeg vil også hjelpe. -Gun-woo.
Dette er ikke en kamp hvor man vinner eller taper.
Dette er en krig som ender når noen er død.
Dere to går opp.
Beklager.
Lov å aldri bli involvert igjen!
Ok.
De vet hvor Gun-woo bor. Det er farlig å dra dit.
Ta Gun-woos mor til barnehjemmet i morgen. Hun er mye tryggere der.
Ok.
God natt.
Yang-jung, hva gjør vi nå?
Jeg setter en stopper.
Vi skulle ha fikset dette for lenge siden.
Kan du få tak i Myeong-gil?
Jeg slår meg sammen med Du-yeong i morgen.
Jeg knerter dem.
La oss spise med Du-yeong.
Mr. Oh.
Ta en titt på Myeong-gils menn.
Ja, sir.
Doktor. Du er her så tidlig på morgenen.
Jeg måtte komme siden du kom, Mr. Kim.
Jeg opererte dem selv.
Jeg skjønner. Takk.
En av dem hadde fått begge akillessenene kuttet med kniv.
Den andre hadde fått alle senene i skuldrene kappet.
Han hadde kort hår
og skrå øyne.
Han var veldig kjapp.
Og knivferdighetene hans var ypperlige.
Og?
Ja, vel…
Det så ut som en sashimi-kniv.
Faen.
Be Beom dra til kontoret klokka 13:00.
-La oss ha et møte. -Ja, sir.
Nå ble ting interessante.
-Gjør dette ferdig. -Ok.
-Sir. -Ja?
Jeg blir med deg.
Bli her.
Jeg vil hjelpe til, sir.
Min-dong.
Jeg tar meg av det selv.
Bare lev livet ditt.
Sir, jeg vil bli med deg!
Hei.
Hvis restauranten er i ruiner når jeg kommer tilbake,
hva gjør du da?
Beskytt butikken. Sånn kan du hjelpe meg.
Men jeg…
Pass på butikken.
Hwang Yang-jung!
Lenge siden sist. Hvorfor har du ikke tatt kontakt?
Jeg var opptatt med jobb.
-Hvordan ble ditt kjekke fjes så gammelt? -Det er tøft å ha en jobb.
Ikke sant?
Det er så tøft, hva?
-Utrolig lenge siden. -Ja.
Jeg ringte Su-cheol og Min-su og ba dem sjekke det.
Dette er ganske stort.
De er ikke vanlige lånehaier. Det er noe rart med dem.
Takk.
En venn i Yeouido har hørt
at Iil-gruppen har kjøpt et uferdig hotellbygg i Gangnam.
-De fikk penger fra Smile Capital. -Kim Myeong-gils selskap.
Ja,
men hvorfor skulle en chaebol låne penger fra Kim Myeong-gil?
Kim Myeong-gil lurte dem sikkert.
-La oss grave litt. -Ok.
Endelig hevner vi guttene våre.
La oss avslutte dette. Mr. Choi har godkjent det.
Ok.
Før i tiden hadde Mr. Choi fem knivmenn som jobbet for ham.
Den gangen lånte Choi ut penger til bedrifter
og hadde over ti milliarder utestående.
Men entreprenørfirmaene hadde gjenger
som passet på dem.
Det var da de karene dro.
De dro og utslettet en hel gjeng på én dag.
Den gangen var selv store gjenger redde for Mr. Chois knivmenn.
Da jeg ble kvitt Mr. Choi,
var det første jeg og Beom gjorde å bli kvitt knivmennene hans.
Vet dere hvorfor?
Nei, sir.
For jeg var faen så redd.
Var det bare dere to?
Vi sendte to gjenger, en fra Sindang-dong og en fra Yeongdeungpo, sammen.
Det var bare mulig fordi de ikke var sammen da.
Ellers hadde det vært umulig.
Jøss. Det er utrolig, sir.
Men til slutt klarte jeg ikke å kvitte meg med de to viktigste.
Lee Du-yeong og Hwang Yang-jung.
Mr. Chois venstre og høyre hånd.
Jeg traff Lee Du-yeong en gang da jeg var Mr. Chois lakei.
Han er kjekk.
En gang sto en gjengleder fast i trafikken,
så han tok en røyk med vinduet nede.
Da han hørte en motorsykkel, snudde han hodet.
Lee Du-yeong skar ansiktet hans slik med en sashimi-kniv og dro.
Munnen hans ble jævla stor og flagret sånn.
Faen, det er sprøtt.
-Hvem er Hwang Yang-jung? -Vel, det går et rykte.
Han skal ha forkrøplet 20 gjengmedlemmer
ved å kutte akillessenene deres.
Han kjemper med to kniver og kan visst stikke 100 ganger i minuttet.
Sjukt, hæ?
Ja. Sa du at tre ungdommer kom?
Ja, sir. En jente dukket opp halvveis uti.
Jeg tror hun har tilknytning til bokhandelen jeg nevnte.
Det gir mening om han eier bokhandelen.
Den senile jævelen må ha krabbet ut av skyggene for å redde ungdommene.
Vet dere hvor mye han har?
Jeg tipper på 50 milliarder i kontanter.
Det dekker det vi mangler til kasinoet.
Noen der oppe passer på oss. Tror dere ikke?
Jang-do og Beom. Span på stedet og fortell meg alt.
BARNEHJEMMET HJERTEROM
-Blir du ikke med? -Jeg vil ikke gå inn. Vær raske.
Greit. Vi er straks tilbake.
-Denne veien, barn. -Se på denne.
Denne veien, takk.
Det er et barnerom, så det er litt lite.
Men det er greit å være i. Ta en titt.
Takk.
Mamma, hva synes du om dette? Hei, det er Woo-jin.
Hallo, frue.
En venn fra barneskolen
jobber for en av Kim Myeong-gils menn. Han var der den dagen.
Etter det jeg har hørt, ble det intenst.
De ventet på bensinstasjonen.
Da Iil-gruppens arving kom inn,
låste de ham inne, slo ham og truet ham.
De må være de eneste i Korea som gjør sånt mot en chaebol.
Og?
De tok en video av at fyren…
Dette er Kim Jun-min, salgsdirektør i Smile Capital.
Svindeldømt seks ganger. Bruktbilsvindel, kredittkortsvindel og annet.
Han har gjort alt du kan tenke deg. Han sonet visst i Seoul Nambu-fengselet.
Im Jang-do var kadett ved politiuniversitetet
til han ble kastet ut for seksuell trakassering.
Ikke tidligere dømt. Leder for strategiteamet hos Smile.
Det er uvanlig.
Å ha en fyr som vet hvordan politiet fungerer
er nyttig for å unngå en etterforskning.
Så det er disse to?
Ja.
Hva med adressene deres?
Jeg har en til han her.
Han bor i Saseong-dong. Vi vet bil og registreringsnummer.
Vi bør skynde oss.
De vil skjønne det snart.
Ja.
Jeg tar han her.
-I morgen kveld? -Men hvor langt skal vi gå?
Hva mener du? Vi bør fjerne dem for godt.
Jeg tar Kim Myeong-gil.
Han er aldri alene.
Ingenting er som man tror med ham. Bli med Du-yeong.
Jeg forfølger ham bare.
Var det ikke en røslig kar med Myeong-gil?
Vel, jo.
Etterforskningsbyrået ba om mer tid.
-Jeg skal se nærmere på det. -Hvem er han?
Han som kastet meg ut vinduet er sterk som en okse.
Sir, hva vil du gjøre med pengene i bokhandelen?
Vi må flytte dem.
Han vet om stedet.
Kan ikke ungdommene flytte pengene?
Vi har ikke tid, og vi har ikke nok folk.
De ungdommene tuller ikke.
-De meiet ned 30 menn. -Så du det skje?
Jeg dro dit, men de lå på bakken.
Tretti menn mot de tre, og de hadde ikke kniver.
De er ikke vanlige ungdommer.
Sir, de kan flytte pengene om morgenen. Kan du ikke gi dem en sjanse?
Hyeon-ju er også smart.
Ok, sett den her.
Her.
Det ser herlig ut.
-Takk. -Takk.
-Skynd dere, spis.
Du først, Hyeon-ju.
Ok, takk.
Brukte du kimchi til å lage dette?
Ja.
Det smaker helt annerledes enn når jeg lager det.
Det er lett. Jeg kan lære deg det.
Ok.
Jeg ville spørre om noe.
Er barnehjemmet drevet av Mr. Choi?
Vel, ja.
Ifølge bestefar var han veldig fattig.
Han ville hjelpe folk i nød om han fikk mye penger.
Jeg skjønner.
Så er du barnebarnet hans?
Nei. Jeg ble plassert på barnehjemmet etter at foreldrene mine døde.
Skjønner. Beklager.
Huff. Jeg burde ikke ha nevnt det.
Nei, det går fint.
Beklager.
Hva slags mat liker du, Hyeon-ju?
Vel,
jeg liker rullet omelett.
Jeg skjønner. Ta en sånn.
Hvor ble alle omelettene av?
Dere burde latt Hyeon-ju få noen.
Absolutt. Jeg ville ha rullede omeletter.
Jeg lager flere.
Nei, det går bra.
Nei, det går fort. Vent litt.
Mamma, lag den stor og tykk.
Greit.
Mange, takk.
Greit. Jeg skal lage dem digre.
Spis nå.
DAGEN ETTER I MORGEN, HENT PENGENE I BOKHANDELEN.
KIM JUN-MIN
Ta det med ro.
-Har du pakket alt? -Ja.
Faen. Dette er skummelt.
Lag eskene. Jeg henter pengene.
-Hvordan får vi dem til bilen? -Vi bærer dem.
Nei, det tar for lang tid. Har dere vogner?
Ja. De er på lageret nede til venstre.
Woo-jin og jeg henter dem.
Legg pengene på gulvet.
-Ok. -Kom igjen.
Hei, du er tøff.
Hva gjør du?
Ikke la ham ta deg.
-Hvem er det? -Han jeg nevnte.
Helvete.
Slå og dukk raskere.
Ok.
Din lille dritt.
Faen.
Hei, din jævel!
Ro deg ned. Stopp, det holder.
Det holder.
Det går bra.
Det er over.
Alt er i orden.
-La oss binde ham. -Ja.
-Vi må finne noe å binde ham med. -Ok.
-Gå og se på den siden. -Ok.
Pokker.
Woo-jin!
Vi binder ham.
Vent.
Hva faen? Hva skjedde med deg?
Jeg sloss, for faen.
-Går det bra? -Det blir jævlig vondt i morgen.
Hvorfor binde ham foran? Da kommer han seg lett løs.
-Tror ikke det. -Skal jeg binde ham på nytt?
Fort, bind ham. Gun-woo, hent vogna.
Ok.
Hold føttene hans.
Ok. Kom igjen.
-Jakkene. -Faen. Fort.
Denne er dyr.
Han var bundet med håndjern her.
Han unnslapp fordi du festet ham i et rør. Du skulle festet ham skikkelig.
Pokker.
IM JANG-DO
Hva tok så lang tid?
Vi har fått et problem.
Og pengene?
Ikke vær redd. Pengene er der enda.
-Hvor skal du? -Jeg får ikke kontakt med In-beom.
Fjeset mitt og munnen min er opprevet,
jeg drar på legevakta
før jeg drar tilbake.
Hva mener du?
Rydd opp før du drar.
Ja. Du har rett, sir.
Men ansiktet mitt blør kraftig.
Tennene mine er løse, så jeg…
Hei, din jævel.
Ring Jung. Samle mennene hans og gjør ende på dem nå.
Jeg vil ha hodene deres. Se på denne jævelen som vil skulke.
Faen heller. Vil du dø?
Før jeg river av dem hodene, skal jeg kappe ditt, rasshøl?
Jeg gjør som du vil.
Sir.
Løp!
Fort, hopp inn.
Kast den!
-Åpne bagasjerommet. -Ok.
Dytt!
Vær forsiktig.
Fort.
Pokker.
-Ok, vi er ferdige. -Faen. Vi må ta safen.
Må vi ikke dra nå?
Gå opp først.
-Hvor mye er det der? -Milliarder, minst.
Jeg hjelper.
-Du går opp først. -Vel…
Vi må hente milliardene. Start bilen og vent. Vi er snart tilbake.
Dere må skynde dere.
-Woo-jin, det er en bag under skapet. -Ok.
Faen! En gullbarre?
-Herregud. Pakk! -Ja, akkurat.
Dollar?
Ikke bare sitt der. Pakk.
Skjønner.
Dæven. Noen har fått juling.
Går det bra?
Følg meg.
Ro ned. Hvorfor er det så mye penger?
Skynd deg!
De er så tunge!
Ok.
Greit.
Ring Gun-woo.
Ja, Woo-jin.
Følg etter meg.
Ok.
Faen!
Pokker ta.
Gun-woo, kan du raska på?
Jeg tror bilen er for tung nå.
-Når jeg gir signalet, kjør forbi meg. -Ok. Jeg skal prøve.
Nå! Bånn gass!
Faen.
Pokker.
Fort, hopp inn.
De kommer. Kjør fortere!
Bilen ter seg rart!
Faen!
Faen.
Hold dere fast!
Faen!
Woo-jin! Er du ok?
Nå skjer det!
Dytt!
Mer!
Woo-jin!
Dytt til høyre!
Dytt! Mer!
Bånn gass!
-Faen. -Den stoppet.
Faen!
Bilen er ferdig. Kom deg ut. Vi må ta bagene.
Løp!
Løp. Fort!
Hei!
Løp fortere!
Tekst: Susanne Katrine Høyersten