‫קדימה!‬
‫מהר!‬
‫היי!‬
‫זרקי את התיק!‬
‫זין!‬
‫בוא הנה!‬
‫תתניע!‬
‫היון־ג׳ו! מהר!‬
‫יותר מהר!‬
‫מהר! קדימה!‬
‫תתניע!‬
‫יותר מהר!‬
‫מהר!‬
‫מהר, תיכנסו!‬
‫סגור את הדלת!‬
‫- כלבי ציד -‬
‫קים מיונג־גיל הלווה כסף‬ ‫ליותר אנשים משחשבנו.‬
‫אנשים נכנסו לבר במרווחים של שעה.‬
‫חלקם באו ברכבי משטרה רשמיים.‬
‫אני לא זוכר את שמו,‬
‫אבל היה שם שחקן בייסבול שראיתי בטלוויזיה.‬
‫כן. הוא כנראה הרחיב‬ ‫את מעגל ההשפעה שלו עם השנים.‬
‫ידעתי שמיונג־גיל הוא עבריין משוחרר.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה‬ ‫לעבוד איתי ולפתוח דף חדש.‬
‫הוא התחנן בפניי.‬
‫ואני האמנתי לו.‬
‫אחרי שמיונג־גיל תקף אותי,‬
‫ירדתי למחתרת בנמאהה עם מר או.‬
‫ואז הגיעו לאוזניי שמועות‬
‫שמיונג־גיל הקים חברה‬ ‫בכסף ובשטרות החוב שלי.‬
‫אני הייתי צריך להיות זה שיטפל בו.‬
‫אחרי הכול, אני לימדתי אותו.‬
‫אבל לא העזתי לחשוב על…‬
‫לתקוף אותו.‬
‫מנעתי ממך לתקוף את מיונג־גיל אז.‬
‫אני מתחרט על זה.‬
‫פחדתי שאאבד גם אותך.‬
‫אתה תמיד‬
‫שמרת והגנת עליי כמו על בן משפחה.‬
‫אני תמיד מוכן‬
‫לסכן את חיי למענך.‬
‫תודה.‬
‫וסליחה.‬
‫כן.‬
‫כן?‬
‫הבנתי. מהרו לכאן.‬
‫אדוני, מתברר שאנשיו של קים מיונג־גיל‬ ‫התנפלו על הצעירים‬
‫בזמן שהובילו את הכסף מחנות הספרים.‬
‫הם נפגעו?‬ ‫-לא, לא דובר על זה.‬
‫אבל…‬
‫הם איבדו את כל הכסף מהכספת.‬
‫הם נפגעו או לא?‬
‫נראה לי שהם בסדר.‬
‫הם גם קשרו את אחד מהם בבניין,‬
‫אבל הוא ברח. מה נעשה?‬
‫בכל פעם שמגיע לחדר מיון‬ ‫מישהו שחשוד בפעילות לא חוקית,‬
‫הרופאים מחויבים להודיע למשטרה.‬
‫לכן היה לי סידור עם בית חולים‬
‫שמוכן לפעולה בכל עת.‬
‫למיונג־גיל בטח יש בית חולים משלו.‬
‫אקרא לדו־יונג. נצטרך איש על אופנוע.‬
‫עבודה טובה.‬
‫היי.‬
‫עבודה טובה.‬
‫תודה.‬
‫לכו לישון קצת. בואו למסעדה שלי בצהריים.‬
‫מה בדיוק אתה…‬
‫בשביל לאכול.‬
‫אתה לא רוצה?‬
‫אני לא אוכל צהריים בד״כ.‬
‫בוא.‬ ‫-טוב.‬
‫אז קדימה.‬
‫את בסדר?‬
‫איבדנו את כל הכסף מהכספת. סליחה.‬
‫אבל נפגעת?‬
‫אני בסדר.‬
‫אז הכול בסדר.‬
‫טוב.‬
‫אסיים להעביר את הקופסאות.‬ ‫כדאי שתלך לישון.‬
‫את בטוחה שלא נפגעת?‬
‫כן.‬
‫אין־בום בסדר בגדול,‬
‫אבל יש לו קרע בעור התוף הימני.‬
‫בבוקר אבדוק את מספר הלוחית‬ ‫שנקלט במצלמת הרכב.‬
‫עוד לא עשית את זה?‬
‫המשטרה עוד לא חזרה לעבודה.‬
‫הטון שלך לא מוצא חן בעיניי.‬
‫ככה אתה מסתכל עליי?‬
‫אם הם השתמשו ברכב לא רשום‬ ‫או בלוחיות מזויפות,‬
‫תוכל לבדוק עד לאן הם הגיעו‬ ‫בעזרת מצלמות אבטחה?‬
‫זה אפשרי, אבל זה ייקח זמן.‬
‫אפשר לחפש לוחיות רישוי בקלות‬ ‫ברשת של המשטרה,‬
‫אבל צריך להגיע למוקד‬ ‫כדי לעבור על מצלמות האבטחה אחת־אחת.‬
‫לכל מחוז יש מוקד משלו,‬ ‫אז צריך זמן כדי להגיע לאנשים הנכונים.‬
‫יש לך תקציב בלתי מוגבל,‬ ‫אז תעשה את זה בהקדם.‬
‫כן, אדוני.‬
‫תברר למי שייך הבניין‬ ‫שחנות הספרים נמצאת בו.‬
‫אם זה הנשיא צ׳וי,‬ ‫תוכל לברר את כתובת הבית שלו.‬
‫כן.‬
‫תן לי לדבר עם ג׳אנג־דו ביחידות.‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫כן.‬
‫למה לדעתך הם השאירו את אין־בום שם?‬
‫אולי הם היו עסוקים בהעברת הכסף.‬
‫ג׳אנג־דו…‬
‫מי שחושב חיובי לא משפר את עצמו לעולם.‬
‫תחשוב שלילי לשם שינוי.‬
‫תן לפחד מפני החלאות האלה,‬
‫שעושים כל מאמץ כדי להרוג אותך,‬
‫להוביל את המחשבה שלך.‬
‫שאעקוב אחריו?‬
‫שלח עוד אנשים לבית החולים.‬ ‫שיהיו חמושים ויתחזו למטופלים.‬
‫כן.‬
‫תציב גם מעקב על ג׳ון־מין.‬
‫הוא עשה משהו רע?‬
‫הרגע אמרתי לך לחשוב שלילי.‬
‫ייתכן שהנשיא צ׳וי יודע‬ ‫את כל פרטיו האישיים.‬
‫ג׳ון־מין הוא פחדן.‬
‫זה ברור כשמש.‬
‫אולי גם הם קולטים את זה מרחוק.‬
‫יותר טוב שהוא לא ידע.‬
‫כן.‬
‫לא נראה לי שישלחו את הואנג יאנג־ג׳ונג‬ ‫בשביל דג רקק כמוהו.‬
‫הם ישלחו את לי דו־יונג.‬
‫אמרתי לך שהוא מכסה‬ ‫שטחים גדולים עם האופנוע שלו.‬
‫כן.‬
‫תחסום את הכניסה והיציאה, ותתפוס אותו.‬
‫כן.‬
‫זה יהיה כיף.‬
‫בוקר טוב, מר צ׳וי.‬
‫ישנת?‬
‫כן.‬
‫חזרתם מאוחר. כדאי שתנוח.‬
‫ישנתי היטב. זה הספיק.‬
‫טוב. גון־וו…‬
‫אני רוצה לדבר איתך על משהו.‬
‫היון־ג׳ו היא ילדה בודדה.‬
‫תמיד יש צל אצלה בלב.‬
‫לכן היא מתנהגת בקרירות לפעמים.‬
‫אבל היון־ג׳ו התעודדה מאוד‬ ‫בעקבות המפגש איתך ועם וו־ג׳ין.‬
‫לכן אני מודה לכם מאוד.‬
‫גם אנחנו נהנים בחברת היון־ג׳ו.‬
‫בנושא אחר,‬
‫לגבי המקדמה ששילמתי לך.‬
‫תשכח ממנה.‬
‫מה קרה לה?‬
‫העניין הוא שאתה לא חייב לי כלום.‬
‫למה?‬
‫אתה יודע כמה כסף הבאתם‬ ‫מחנות הספרים אתמול?‬
‫אני נותן לך בונוס‬ ‫על ההעברה המוצלחת של הכסף שלי.‬
‫אני רוצה להחזיר לך את החוב בעבודה.‬
‫זה מגיע לך.‬
‫הבאתם משם סכום לא מבוטל.‬
‫אתה כבר לא חייב לי כלום.‬
‫קח את אמא שלך למקום יפה,‬ ‫כמו האי ג׳ג׳ו, שתפתח בית קפה חדש.‬
‫אני אשקיע בו.‬
‫תודה רבה לך, מר צ׳וי,‬
‫אבל אני רוצה לעזור לך‬ ‫לתפוס את קים מיונג־גיל.‬
‫עד הסוף.‬
‫עזרת מספיק.‬
‫לא. אני רוצה להמשיך עד הסוף.‬
‫למה?‬
‫כדי לגמול לך על הטובה.‬
‫עשית מספיק.‬
‫בעיניי זה לא מספיק.‬
‫זה נגמר רק כשזה נגמר.‬
‫הבנתי.‬
‫זה נגמר רק כשזה נגמר.‬
‫בוא נשתה משהו יחד בקרוב.‬
‫אני לא שותה.‬
‫אבל אני יכול למזוג לך.‬
‫עלה למעלה.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫- סושי -‬
‫שים על זה ווסאבי,‬ ‫ותאכל את זה עם רוטב סויה.‬
‫זה בא מהטבע.‬
‫לדגים של בריכות דגים‬
‫יש הרבה שומן בסנפירים, והם קצת כבדים.‬
‫אבל לדג שבא מהטבע יש מרקם קפיצי כזה,‬
‫והשומן מפוזר באופן אחיד.‬
‫הטעם הייחודי והנקי של הדג…‬
‫אני מרגיש אותו בכל לעיסה.‬
‫הוא גם עבר יישון מושלם.‬
‫אתה חובב סשימי?‬
‫עבדתי בתור יוטיובר של מסעדת סשימי.‬
‫התפטרתי כי לא הצלחתי‬ ‫להשיג יותר מאלף מנויים.‬
‫פעם ראשונה שאני אוכל כזה נתח ארוך.‬
‫הוא מתגלגל לי בפה כמו שוט.‬
‫זה ההליבוט הכי טעים שאכלתי בחיי, אדוני.‬
‫לייק.‬
‫וו־ג׳ין, אתה מדהים.‬
‫טוב, עבדתי קשה בחיים.‬
‫אני אצטרף כמנוי.‬
‫אמרתי לך, התפטרתי!‬
‫עבר עליכם יום קשה אתמול,‬ ‫אז רציתי לפנק אתכם.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫מה תעשו עכשיו?‬
‫נהרוג את הבחור המגודל,‬
‫ונתפוס את זה שנראה כמו חתול בר‬ ‫ונכריח אותו לדבר.‬
‫זה שנראה כמו חתול בר‬ ‫הוא ה״מנקה״ של מיונג־גיל.‬
‫הייתי מנחש שהוא זה שדואג שכולם ישתקו,‬
‫ומאיים עליהם בכל פעם‬ ‫שקים מיונג־גיל עושה צרות.‬
‫אחרי שניכנס בו, ונמצא את הגופה שהוא קבר‬ ‫בשביל קים מיונג־גיל, זה יהיה הסוף.‬
‫שום סכום לא יכול להעלים גופה.‬
‫וזה יהיה הסוף של סמייל קפיטל.‬ ‫-נכון.‬
‫מה נעשה אם לא נמצא את הגופה?‬
‫גם אם נמצא את כלי הרצח, או תיעוד מצולם,‬ ‫זה יחסל אותם.‬
‫הנה.‬
‫לגבי הטונה,‬
‫תהליך היישון…‬
‫סליחה.‬
‫שב.‬ ‫-לקח לך הרבה זמן.‬
‫אני לי דו־יונג. שמעתי עליכם.‬
‫אני קים גון־וו.‬
‫אני הונג וו־ג׳ין.‬
‫אגרופים של מתאגרפים… נעים מאוד.‬
‫האמת שהייתי במעבר התת־קרקעי ביום ההוא.‬
‫יצאתי ברגע שהבוס התקשר,‬ ‫אבל אני גר רחוק, אז איחרתי.‬
‫אבל אז ראיתי את הבריונים מוטלים על הרצפה‬
‫וחשבתי ״הצעירים האלה יודעים להילחם״.‬
‫גם אתה חלמת פעם להיות אלוף עולם, לא?‬
‫אל תערב אותי בזה.‬
‫למה?‬
‫פנוי לעבודה היום?‬
‫מה?‬
‫מנהל המכירות.‬
‫נדבר כשנהיה לבדנו.‬
‫למה? הם יבואו איתנו.‬
‫מה פתאום יבואו איתנו?‬
‫מה הבעיה?‬
‫אם תגיע משטרה, הם יהיו שותפים לפשע.‬
‫הם רצו להיות מעורבים. אל תוציא את זה עליי.‬
‫מרגע שיהיה לכם תיק פלילי,‬ ‫לעולם לא תוכלו לחזור לזירה. זה ברור לכם?‬
‫כן.‬
‫למה אתה נלחם בקים מיונג־גיל?‬
‫אני חייב לנקום את מות הבחורים שלנו.‬
‫אתה עלול למות בקרב נגד קים מיונג־גיל.‬
‫אתה לא מפחד?‬
‫אני לא מפחד למות.‬
‫אני מפחד שלא אהרוג אותם.‬
‫מה תעשו?‬
‫אני בא.‬ ‫-גם אני.‬
‫למה?‬
‫קים מיונג־גיל הוא אדם נוראי.‬
‫רק בזכות מר צ׳וי‬ ‫הוא לא פירק את המשפחה שלנו.‬
‫הכישרון היחיד שלי הוא להילחם,‬
‫אבל אני רוצה לעזור עד הסוף.‬
‫גם אני.‬
‫אנחנו, צמד הנחתים, יכולים לעזור לכם מאוד.‬
‫אתם נחתים?‬
‫כן.‬
‫גם אתה נחת?‬
‫קיבלתי פטור, אבל הוא היה נחת.‬
‫המפקד!‬
‫למה אתה כל הזמן חושף מידע פרטי עליי?‬
‫ככה תכירו אחד את השני.‬
‫תורידו ידיים, טמבלים.‬
‫באיזה מחזור התגייסת?‬
‫תורידו, אמרתי.‬
‫אתה נחת בכיר, אדוני!‬
‫מה הוא מכריח אותי לקום…‬ ‫אמרתי להוריד ידיים!‬
‫פעם נחת, תמיד נחת, המפקד!‬
‫תראה אותו.‬ ‫-אל תהיה קשה איתו.‬
‫הוא מנסה לעשות עליי רושם. תראה אותו.‬
‫לא, המפקד. זו רוח הנחתים שמרשימה אותך.‬
‫אדוני, הגאווה קצת עלתה לו לראש.‬
‫תוותר לו, בבקשה.‬
‫הגאווה עלתה לו לראש?‬ ‫-גאוות היחידה.‬
‫גאוות יחידה?‬
‫כן, של הנחתים.‬
‫רק ספר לי מתי התגייסת!‬
‫הגאווה עלתה לו לראש.‬
‫רק ספר לי!‬
‫במחזור 571. טוב לך?‬
‫נחת בכיר!‬
‫הצדעה!‬
‫גם את באה?‬
‫אתה חושב שאני לא יודעת להילחם?‬
‫הבוס עלול לדאוג. לכן אני שואל.‬
‫אני התחלתי את זה ואני אלווה את זה עד הסוף.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫נתקוף הערב.‬
‫דו־יונג, תודיע לי כשתמצא את מנהל המכירות.‬ ‫אחכה מול בית החולים ואתקוף לפי הוראה שלך.‬
‫בסדר.‬
‫למה לחכות?‬
‫אם יהיו בריונים סביב מנהל המכירות,‬ ‫זה יהיה סימן שהם יודעים.‬
‫גם הם יבואו לבית החולים.‬
‫לא יהיה מסוכן שמר לי ילך לבדו? ‬
‫הוא יסתדר. הוא זריז.‬
‫לא יהיה בטוח יותר להתנפל על קים ג׳ון־מין‬ ‫ביחד, ואז לעבור לאים ג׳אנג־דו?‬
‫ברגע שהוא ידע שאנחנו בתנועה,‬
‫קים מיונג־גיל יפעיל את כל הבריונים שלו.‬ ‫זה יהיה הסוף שלנו.‬
‫נהיה בנחיתות מספרית.‬
‫נצטרך להתפצל ולתקוף אותם בו־זמנית.‬
‫זה מסוכן.‬
‫אבל רק כך נוכל לנצח.‬
‫אני על אופנוע, אז אהיה בסדר.‬
‫אם יהיה בלגן, אברח.‬
‫מה כדאי שנעשה?‬
‫אתם יודעים לרכוב על אופנוע?‬
‫גם קטנוע זה מהיר.‬
‫מה?‬
‫לא משנה.‬
‫אקח אותם איתי.‬ ‫אולי אצטרך אותם בבית החולים.‬
‫אסע עם מר לי. אני יודעת לרכוב על אופנוע.‬
‫טוב.‬
‫אז בואו נאכל.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫את רוכבת על אופנוע?‬
‫כן.‬ ‫-מאיזה סוג?‬
‫על אופנוע נייקד.‬
‫אנחנו קצת דומים, לא?‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫שיט…‬
‫לא צריך לקלל.‬
‫איפה שירתת?‬
‫לא צריך לדבר על הצבא.‬
‫תפסיק.‬
‫מין־דונג, תכין לנו מרק ואורז.‬
‫טוב.‬
‫דוק‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב. הרבה זמן עבר.‬
‫האופנוע בשבילה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫הכנתי אותו כאן.‬
‫החדשים נראים טוב.‬
‫רכבת פעם על אופנוע מרוץ?‬
‫קצת, מזמן.‬
‫בצבא לימדו אתכם איך מחזיקים סכין, נכון?‬
‫תחזיק את זה.‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫נסה בכל זאת.‬
‫אדוני, אנחנו לא מתכוונים להשתמש בסכינים.‬
‫מי אמר שתשתמש בסכין?‬ ‫-לא נתת לנו סכינים הרגע?‬
‫אתה מתחצף?‬
‫אשתדל יותר, המפקד!‬
‫צריך לדעת איך להשתמש בסכין‬ ‫כדי לדעת איך סכינאי חושב.‬
‫רק ככה תוכלו לנצח אותם.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫אחרי שמתרגלים…‬
‫זה הכי מהיר.‬
‫הוא מתאים לך.‬
‫בסכיני סשימי אין מעצור‬ ‫בין הידית ובין הלהב.‬
‫הלהב לא מיועד לדקירה.‬
‫תראו. אם דוקרים איתו…‬
‫היד זזה קדימה והאצבעות נחתכות.‬
‫כדי לדקור באמצעותו,‬
‫צריך לתמוך בחלק האחורי.‬
‫ככה…‬
‫היד לא מחליקה.‬
‫אם מישהו עושה ככה, לאן הוא מכוון?‬
‫לכף היד או לפרק כף היד שלי.‬
‫נכון. החתך לא יהיה עמוק.‬
‫זה כמו באגרוף,‬ ‫כשיריב זריז מכניס אגרופים קלים.‬
‫עוד פעם! זה בסדר.‬
‫לאט לאט. עוד סיבוב.‬
‫ואם הוא תומך בשתי הידיים?‬
‫הוא מנסה לעשות דקירה קטלנית.‬
‫כשדוחפים ככה באמצעות האגודל,‬
‫היד לא מחליקה בקלות.‬
‫מי שמחזיק את הסכין ככה הוא אדם מנוסה.‬
‫תכי באותה מהירות שאת נעה בה.‬
‫לא בכוח.‬
‫ככה.‬
‫ככה!‬
‫מה אתה עושה? תחלק.‬
‫קדימה.‬ ‫-תראה לי.‬
‫איפה הנימוסים שלך?‬
‫בני זונות!‬
‫נחכה כאן.‬
‫עצור.‬
‫לאן זה?‬ ‫-דירה 603.‬
‫מכונית מתקרבת.‬
‫אחד הגיע.‬
‫מה נעשה?‬
‫נחכה בינתיים.‬
‫- שיחה נכנסת -‬
‫לעזאזל…‬
‫תודה.‬
‫תקשיבו.‬
‫כדי לשרוד במקצוע הזה,‬
‫אתם צריכים למכור את כל מה שיש לכם.‬
‫את האגרופים.‬
‫את הנשמה.‬
‫את החלומות.‬
‫מי שמוכר אותם שורד.‬
‫אבל אסור לבגוד בחברים ובקרובי משפחה.‬
‫עדיף למות מאשר לחיות ככה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כשאכנס לבית החולים,‬
‫ואסמן לכם לרוץ, אל תתווכחו איתי. רוצו.‬
‫אני אטפל בעניינים בפנים.‬
‫הבנתם?‬
‫לא אמרת לנו הרגע‬ ‫לא לנטוש חברים וקרובי משפחה?‬
‫אני פושע.‬
‫אנחנו אולי באותה סירה כרגע,‬ ‫אבל אנחנו לא משפחה.‬
‫אחרי העבודה הזאת, לא ניפגש שוב לעולם.‬
‫אז אל תיקשרו. בסדר?‬
‫זה ברור?‬
‫כן.‬
‫קים ג׳ון־מין פה.‬
‫מה תעשה?‬
‫מר לי, מה נעשה?‬
‫אתה שומע?‬
‫תענה לי בבקשה.‬
‫אני נכנס.‬
‫בן זונה!‬
‫תתקשר לבית החולים!‬
‫חתיכת בן זונה!‬
‫תמות!‬
‫בן זונה!‬
‫דו־הו.‬
‫תכניס אותו לתא מטען.‬
‫מהר!‬
‫מה?‬
‫בן זונה!‬
‫אתה בסדר?‬
‫- בניין ראשי, בלוק 17 -‬
‫- דו־יונג -‬
‫כן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫טוב.‬
‫קדימה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה אים ג׳אנג־דו!‬
‫- ביטקוין -‬
‫כן, תעלה.‬
‫טוב, רגע.‬
‫שנייה.‬
‫תעזבו אותי!‬
‫מי אתם?‬
‫קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫בזהירות.‬
‫- אים ג׳אנג־דו בידינו.‬ ‫לוקחים אותו לחנות של דו־יונג -‬
‫הגעתם.‬ ‫-שלום.‬
‫תעבירו אותו לפה?‬
‫טוב.‬
‫אחת, שתיים…‬
‫בזהירות.‬
‫איפה המלח?‬
‫מלח?‬
‫במשרד.‬
‫תכינו מי מלח.‬
‫תשפכו מלח לתוך דלי.‬
‫טוב.‬
‫בוא.‬ ‫-כן.‬
‫זה בפינה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫היון־ג׳ו, את בסדר?‬
‫כן. ואתם?‬
‫כן.‬
‫אים ג׳אנג־דו בידינו.‬
‫וקים ג׳ון־מין?‬
‫הייתי בחוץ ולא ראיתי,‬ ‫אבל הוא אמר שהוא תפס אותו.‬
‫הוא הרג אותו?‬
‫בוא נכין מי מלח.‬
‫נחפש את זה.‬ ‫-כן.‬
‫אפשר להשתמש בזה.‬
‫ומים?‬ ‫-ראיתי למטה.‬
‫בוא נרד.‬
‫היון־ג׳ו, בואי.‬
‫כן.‬
‫אגיע בעוד חמש דקות, אז תנערו אותו קצת.‬
‫ועוד דבר.‬
‫שהיון־ג׳ו והבחורים יסתכלו.‬
‫מה קרה?‬
‫הוא רוצה שהיון־ג׳ו תסתכל.‬
‫למה?‬
‫אתה חושב שהיא תהיה בסדר?‬
‫שלום, אדוני. מכאן.‬
‫עצור. בוא נראה את המדרגות.‬
‫אין מצלמות בצד הזה.‬
‫למה?‬
‫פשוט אין.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫יש מצלמות בחוץ שפונות לבניין?‬
‫בשביל זה צריך לפנות למשטרה.‬
‫מה שלום ג׳ון־מין?‬
‫הוא מחוסר הכרה.‬
‫לך למנהל הבניין,‬ ‫ותמצא את הבני זונות שלקחו את ג׳ון־מין.‬
‫כן.‬
‫הנה.‬ ‫-תשפוך פנימה.‬
‫כמה לשים?‬
‫הוא אמר לשים את הכול, לא?‬
‫זה לא יותר מדי?‬
‫בוא נשים את הכול. אתה ענית לו.‬
‫טוב.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫אמרו לנו להכין מי מלח.‬
‫הנה. מי מלח.‬
‫כן.‬
‫בואו הנה ותסתכלו.‬
‫למה?‬
‫הוראה של מר צ׳וי.‬
‫אני שונא שאנשים‬ ‫פותחים את הפה ואז סותמים אותו,‬
‫אז כשתחליט שאתה מוכן לגלות לי הכול, תהנהן.‬
‫אם תסכים לדבר ואז תתחרט,‬ ‫אחתוך לך את השפתיים בסכין.‬
‫הבנת?‬
‫לא מתכוון לדבר?‬
‫היון־ג׳ו…‬
‫למה רצית שאראה את זה?‬
‫מיונג־גיל בטח כבר מחפש את אים ג׳אנג־דו.‬
‫אין לנו הרבה זמן.‬
‫יש משהו שאני רוצה ללמד אתכם.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫זה לא ייגמר עד שמישהו ימות.‬
‫ואין לדעת אם אצא מזה חי.‬
‫אז תנצח. למה אתה כל הזמן‬ ‫מתמקד בתרחישים הכי שליליים?‬
‫היון־ג׳ו…‬
‫מספיק.‬
‫היון־ג׳ו!‬
‫מר או, לך אחריה בבקשה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫הילדה הזאת, בחיי…‬
‫גון־וו.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫אם…‬
‫מיונג־גיל ואתם…‬
‫תריבו בסוף,‬
‫תוכל להגן על האחרים?‬
‫אגן עליהם עד הסוף.‬
‫טוב. תודה.‬
‫אין לנו הרבה זמן,‬
‫ואני רוצה ללמד אותך דבר אחד.‬
‫צריך שני דברים כדי לנצח ארגון מלוכד:‬
‫פיזור ופילוג.‬
‫אנשים נוטים לסמוך על אלה‬ ‫שמכירים אותם היטב ומזדהים איתם.‬
‫בלי לרכוש את אמונו של אדם,‬
‫אין סיכוי לפלג ארגון.‬
‫תוריד לו את זה.‬
‫אים ג׳אנג־דו?‬
‫מבין כל אנשיו של מיונג־גיל,‬
‫אני מאמין שאתה מבין אותו הכי טוב.‬
‫מיונג־גיל הוא אדם אלים ואכזר מאוד,‬
‫אבל הוא מסוגל לקרוא אנשים כמו ספר.‬
‫הוא גם יודע איך להתחבב עליהם.‬
‫קים ג׳ון־מין וקאנג אין־בום‬ ‫בטח מאמינים בו באמת.‬
‫אבל אתה אדם חכם.‬
‫אתה מכיר את מיונג־גיל יותר טוב מהם.‬
‫מיונג־גיל אף פעם לא מגלה אמפתיה מכל הלב.‬
‫הוא מגלה אמפתיה מהראש.‬
‫הוא תמיד מחפש דרכים‬ ‫להשתמש באנשים למטרותיו.‬
‫ובכל זאת הלכת לעבוד אצלו.‬
‫למה?‬
‫הסיבה הראשונה הייתה הכסף.‬
‫מיונג־גיל שילם לך בשנה אחת סכום‬ ‫שתאגיד גדול היה משלם לך על חמש שנות עבודה.‬
‫ההסמכה כשוטר הייתה הכרטיס שלך לסמכות,‬
‫אבל הורדת בדרגה. נותר לך רק לעשות כסף.‬
‫רק כך יכולת להציל את גאוותך.‬
‫אבל הסיבה השנייה שבגללה‬ ‫החלטת לעבוד אצל מיונג־גיל‬
‫היא שהיית בטוח שלא תיתן לו לנצל אותך.‬
‫היית משוכנע‬
‫שלא תפסיד לעבריין עלוב כמוהו.‬
‫ואם פעם תהיה למיונג־גיל סיבה להרוג אותך,‬
‫תוכל פשוט לברוח לדרום־מזרח אסיה‬
‫עם הכסף שקיבלת ממנו.‬
‫התוכנית שלך מוצאת חן בעיניי.‬
‫אבל אם אצלם אותך עכשיו‬ ‫ואשלח את התמונה שלך למיונג־גיל,‬
‫ואגיד לו שהלשנת על האנשים‬ ‫שמיונג־גיל שלח אותך להרוג,‬
‫הוא יאמין לי ללא סייג,‬
‫מפני שמצבך הנוכחי הוא סיבה מספקת להלשין.‬
‫ואז מיונג־גיל יעצור את החיפושים אחריך,‬
‫וישלח כלבי ציד‬ ‫שיהרגו אותך וייפטרו ממך באופן דיסקרטי.‬
‫הם לא ייתנו לך זמן‬ ‫להשמיע דברים באוזני מיונג־גיל,‬
‫כי כך הוא הורה להם.‬
‫האמת לא מעניינת את מיונג־גיל.‬
‫הכי בטוח בשבילו שאתה תהיה בקבר.‬
‫כלומר, זה שיודע הכי הרבה‬ ‫על הפשעים של מיונג־גיל‬
‫הוא לא קים ג׳ון־מין‬ ‫או קאנג אין־בום, אלא אתה.‬
‫אתה מכיר את מיונג־גיל כמוני.‬
‫אם אטע במוחו אפילו שביב קטן של ספק בך…‬
‫מיונג־גיל יהרוג אותך.‬
‫רגע.‬
‫למה שאני אמות?‬
‫לעזאזל!‬
‫אים ג׳אנג־דו!‬
‫תקשיב לי טוב.‬
‫אם לא תתאפס על עצמך, באמת תמות!‬
‫ספר לי כל מה שאתה יודע.‬
‫בתמורה, אשלח אותך לארץ בטוחה‬
‫עם סכום כסף שיספיק לך לשארית חייך.‬
‫מיונג־גיל למד הכול ממני.‬
‫אני מכיר מקומות שהוא לא שמע עליהם.‬
‫אני מבטיח.‬
‫בכל מקרה חיפשת לעשות אקזיט.‬
‫זאת ההזדמנות שלך.‬
‫אם אספר לך,‬
‫כמה תיתן לי?‬
‫תענה מהר ובכנות.‬
‫אני אחסל את מיונג־גיל‬ ‫ואת סמייל קפיטל אחת ולתמיד.‬
‫אחרי זה אשלח אותך לגואם.‬
‫אני מכיר שם אנשים.‬
‫אתן לך גב כדי שתוכל לפתוח דף חדש שם.‬
‫תן לו משהו ללבוש.‬
‫כמה זמן עבדת אצל מיונג־גיל?‬
‫חמש שנים.‬
‫מה בדיוק התפקיד שלך?‬
‫אני מוודא שהפעילות הלא־חוקית של מר קים‬ ‫לא תתגלה ע״י המשטרה,‬
‫ומונע מהם להתפרץ‬ ‫אם המשטרה מתחילה לחקור.‬
‫והתרומה האישית שלך?‬
‫במקרים קטנים,‬ ‫אין־בום ואני היינו מטפלים בזה,‬
‫אבל ברוב הזמן השתמשנו‬ ‫בחברת השירותים של מר קים.‬
‫״מקרים קטנים״?‬
‫כמו…‬
‫כמו לצלם ראיות, למשל.‬
‫איימתם על אייל גרופ, נכון?‬
‫מה עשיתם?‬ ‫-מר קים הכריח אותי לעשות את זה.‬
‫הוא לא שאל אותך מי, הוא שאל מה עשיתם.‬
‫צילמתי את היורש של אייל גרופ.‬
‫מה צילמת?‬
‫הפשטנו אותו,‬
‫וצילמנו סרטונים.‬
‫למה?‬
‫ספר לי הכול מההתחלה.‬
‫יש אתר בנייה של מלון בן 40 קומות בגנגנם.‬
‫אבל בעקבות הקורונה,‬ ‫חברת הבנייה פשטה את הרגל.‬
‫אייל גרופ התכוונה להשתלט על הפרויקט,‬ ‫אבל מר קים שמע שחסרים להם 100 מיליארד וון.‬
‫ממי?‬
‫הפרויקט התעכב כל כך שעיריית סיאול התערבה.‬
‫הם חיפשו מישהו שיש לו כסף,‬
‫וחבר מועצה שמשחק גולף עם מר קים‬
‫המליץ עליו לראש העיר.‬
‫מר קים חולם להקים קזינו במלון.‬
‫עיריית סיאול הסכימה לתת לו‬ ‫רישיון לקזינו לזרים בלבד,‬
‫אז מר קים התלהב.‬
‫אבל אייל גרופ ניסו לסגת מהעסקה,‬
‫אז מר קים דאג לגרום לו לשתף פעולה.‬
‫כמה אנשים צילמתם בווידאו?‬
‫חמישים.‬
‫וכל הסרטונים בידי מיונג־גיל?‬
‫כן.‬
‫הוא רואה כל חולשה כהכנסה פוטנציאלית.‬
‫וגם…‬
‫הוא אף פעם לא משתף דברים ששווים כסף.‬
‫איפה המידע הזה?‬
‫מר קים שומר אותו בדיסק קשיח‬ ‫בכספת קטנה בחדר השינה שלו.‬
‫זו כספת גרמנית חכמה.‬
‫היא נפתחת רק כשהוא מצמיד אליה‬ ‫את הווריד של זרוע ימין.‬
‫במקרה של בעיה, הוא יכול לשרוף‬ ‫את תוכנה מרחוק, באמצעות הטלפון שלו.‬
‫בחלקה העליון של הכספת יש דלק נוזלי‬
‫שנשפך מטה וניצת בלחיצת כפתור.‬
‫הוא יודע שהדיסק הקשיח הוא חרב פיפיות.‬
‫בידיו, זה נשק. בידי המשטרה, זו ראיה.‬
‫חברת השירותים הזאת… היא כנופיה?‬
‫כן.‬
‫כמה חברים בה?‬
‫כשלושים, אבל הם יכולים‬ ‫להזעיק עוד במידת הצורך.‬
‫מי האחראי?‬
‫מר ג׳ונג, הנשיא.‬
‫הוא השוחט של מר קים.‬
‫הוא היה פעם לוחם MMA,‬
‫אבל הוא הורחק לאחר‬ ‫שהכה יריב עד מוות בזירה.‬
‫שמעתי שמר קים גייס אותו.‬
‫איך הם נפטרים מהגופות?‬
‫מר ג׳ונג מטפל בגופות.‬
‫כן, ספר לי מה אתה יודע.‬
‫לפני שלוש שנים, מר קים השתכר‬
‫והכה מישהו עד מוות.‬
‫במקרה הייתי בסביבה,‬
‫אז טיפלתי במצב עד שמר ג׳ונג הגיע.‬
‫מר ג׳ונג הביא משאית דגים במשקל 3 טון,‬
‫שלקחה משם את הגופה.‬
‫לפי איך שהוא דיבר עם הנהג,‬ ‫נראה שמר ג׳ונג הוא לקוח קבוע.‬
‫מה שמו?‬
‫זה שם ארוך, אני לא זוכר.‬
‫הבנתי.‬
‫אני מכיר בית חולים באינצ׳ון.‬
‫אזמין משם אמבולנס. בינתיים תנוח.‬
‫אחרי שזה יבוצע והכול יטופל,‬
‫אארגן לך דרכון וטיסה.‬
‫אל תיצור קשר עם אף אחד.‬ ‫אחרת, קים מיונג־גיל ימצא אותך.‬
‫אני לוקח לך את הטלפון.‬
‫יש לי שאלה אחת אחרונה.‬
‫איפה מיונג־גיל מסתיר את הזהב שלו?‬
‫רק אין־בום יודע את זה.‬
‫מה טיב הקשר ביניהם?‬
‫אין־בום הוא היחיד שמר קים סומך עליו.‬
‫הם הכירו בכלא.‬ ‫שמעתי שהם הצילו זה את חיי זה פעמים רבות.‬
‫אין־בום מוכן למות בשבילו.‬
‫אני לא יודע את כל מה שיש למר קים בראש,‬
‫אבל הוא רואה באין־בום אח. אני בטוח בזה.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬