Løp!
Løp! Fort!
Hei!
Faen!
Dropp bagen!
Faen!
Din jævel!
Start bilen!
Hyeon-ju! Skynd deg! Raskere!
Løp fortere!
Skynd deg! Raskere!
Start bilen!
-De jævlene. -Løp fortere!
Skynd deg!
Fort, hopp inn!
Lukk døra, Woo-jin. Døra!
Faen.
BLOODHOUNDS
Flere enn antatt lånte fra Kim Myeong-gil.
Folk gikk inn i baren hver time.
Noen kom i offisielle politibiler.
Jeg vet ikke navnet,
men det var en baseballspiller jeg så på TV.
Han har nok fått større nettverk med årene.
Jeg visste at Myeong-gil var tidligere straffedømt.
Han sa han ville ha en ny start da han jobbet for meg.
Han tryglet meg desperat.
Og jeg falt for det.
Etter at Myeong-gil lurte meg,
gjemte jeg meg i Namhae med Mr. Oh.
Det var da jeg hørte rykter
om at Myeong-gil startet et firma med mine penger.
Jeg skulle ha kvittet meg med ham.
Jeg lærte ham jo opp.
Men jeg våget ikke å tenke på
å gå etter ham.
Jeg stoppet deg fra å gå etter Myeong-gil den gangen.
Det beklager jeg.
Jeg var redd for å miste deg også.
Du har alltid
tatt vare på og beskyttet meg som om jeg var familie.
Jeg er alltid klar
til å sette livet mitt på spill for deg.
Takk.
Og jeg beklager.
Ja.
Sier du det?
Ok. Skynd dere hit.
Sir, ungdommene ble angrepet av Kim Myeong-gils menn
mens de hentet pengene i bokhandelen.
-Ble de skadet? -Nei, det ble ikke nevnt.
Men…
…de mistet alle pengene fra safen.
Ble de skadet eller ikke?
Jeg tror de har det bra.
Og de bandt en av dem i bygningen,
men fikk ikke tatt seg av ham. Hva gjør vi?
Når legevakten får inn en pasient som er skadet under et lovbrudd,
plikter legene å ringe politiet.
Derfor hadde jeg en avtale med et sykehus som sto klart til å operere hele tiden.
Myeong-gil må ha sitt eget sykehus.
Jeg setter Du-yeong på det med motorsykkelen.
Bra jobbet.
Hei.
Bra jobbet.
Ja. Takk.
Få dere litt søvn først. Kom til restauranten min rundt lunsj.
Hvorfor vil du…
For å gi dere mat.
Skjønner.
Vil du ikke?
Jeg spiser sjelden lunsj.
-Kom. -Greit.
Gå nå.
Hei.
Går det bra?
Vi mistet alle pengene fra safen. Beklager.
Ble du skadet?
Jeg har det bra.
Da er det greit.
Ja. La meg flytte boksene. Du bør sove først.
Sikkert at du ikke er skadet?
Ja.
Det er ikke det at jeg ikke betalte dem.
Det går greit med In-beom,
men høyre trommehinne har revnet.
Jeg sjekker registreringsnummeret fra dashboardkameraet.
Har du ikke gjort det?
Politiet har ikke kommet på jobb ennå.
Jeg liker ikke tonen din.
Jeg liker blikket.
Pokker.
Hvis de brukte en uregistrert bil eller falske skilt,
kan du spore den med overvåkningskameraer?
Det er mulig, men det vil ta en stund.
Skiltene sjekkes lett i politiets intranett.
Overvåkningsvideoer må sjekkes i kontrollsenteret individuelt.
Hvert distrikt har et eget senter, så det tar til å finne de rette folkene.
Penger er ikke et problem, så gjør det fortest mulig.
Ja, sir.
Sjekk hvem som eier bygningen med bokhandelen.
Er det president Choi, finner du adressen hans.
Ja, sir.
La meg snakke med Jang-do alene.
Unnskyld meg?
Hørte du meg ikke?
Jo, sir.
Hvorfor tror du de forlot Beom der?
De var opptatt med pengene.
Jang-do. Kom igjen.
Positive folk blir aldri bedre.
Tenk negativt for én gangs skyld.
La frykten for de jævlene
som gjør alt de kan for å drepe deg
styre tankene dine.
For å forfølge ham?
Send flere menn til sykehuset. Kle dem ut som pasienter og bevæpne dem.
Ja, sir.
Be noen forfølge Jun-min.
Har han gjort noe galt?
Herregud. Jeg ba deg tenke negativt.
Mr. Choi kan ha fått personopplysningene hans.
Jeg skjønner.
Jun-min er en feiging. Han eier ikke pokeransikt.
De vil se det på lang vei. Det er best at han ikke vet noe. Ok?
Ja, sir.
Jeg tror ikke de setter Hwang Yang-jung på en liten yngel som ham.
De sender Lee Du-yeong.
Jeg sa at han dekker et stort område på sykkelen sin.
Ja.
Sperr av adkomst og utgang og ta ham.
Ja, sir.
Dette blir gøy.
God morgen, Mr. Choi.
Fikk du sove?
Ja, det gjorde jeg.
-Du kom så sent tilbake. Du bør hvile. -Jeg sov så dypt at det holdt.
Ok. Gun-woo.
Jeg må snakke med deg om noe.
Ja.
Hyeon-ju er et ensomt barn.
En skygge lurer alltid i hjertet hennes.
Jeg skjønner.
Derfor opptrer hun avvisende nå og da.
Jeg skjønner.
Men hun har blitt mye gladere etter å ha møtt deg og Woo-jin.
Så jeg er veldig takknemlig for dere.
Vi liker å være med Hyeon-ju.
Angående pengene du fikk på forskudd,
de er borte.
Jeg skjønner.
Hvor ble de av?
Vi er skuls nå.
Akkurat. Hvorfor?
Vet du hvor mye penger dere fikk med fra bokhandelen i går?
Vel…
Jeg gir dere en bonus for å ha fraktet pengene mine trygt.
Jeg skjønner.
Jeg vil betale tilbake ved å jobbe.
Du har fortjent dem.
Dere fikk en stor sum hver.
Og du står ikke lenger i gjeld til meg.
Ta med moren din og åpne en ny kafé på et fint sted, som på Jeju-øya.
Jeg gjør investeringene som må til.
Tusen takk, Mr. Choi.
Men jeg vil gjerne hjelpe deg med å fange Kim Myeong-gil
til siste slutt.
Du har hjulpet nok.
Ikke i det hele tatt. Jeg vil fullføre dette.
-Hvorfor? -Jeg må gjengjelde tjenesten.
Du har gjort nok.
Det er ikke nok for meg.
Det er ikke over før det er over.
Jeg skjønner.
Det er ikke over før det er over.
La oss ta en drink en gang snart.
Vel, jeg drikker ikke.
-Herregud. -Men jeg kan servere drinkene dine.
-Gå opp. -Ja, sir.
Ta litt wasabi på og spis den med soyasaus.
Dette er villfisk.
Kveite fra oppdrett
har mye fett i finnene, så de blir for tunge.
Men de ville, som disse, har en spretten konsistens
og jevn fettfordeling.
Den unike, rene smaken av kveite er bare…
Jeg kjenner det i hvert tygg.
Den er perfekt modnet.
Liker du sashimi?
Jeg jobbet som YouTuber på en sashimi-restaurant.
Jeg sluttet, for jeg fikk under 1000 abonnenter.
Jøss. Det er første gang jeg spiser et så langt stykke.
Den slenger rundt i munnen som en pisk.
Dette er den beste kveiten jeg har spist, sir.
Like.
Woo-jin. Du er utrolig.
Hei, jeg har jobbet hardt i livet.
Jeg skal abonnere.
-Jeg sa at jeg sluttet. -Ja.
Dere opplevde mye i går, så jeg ville gi dere et måltid.
-Takk, sir. -Takk, sir.
Hva gjør dere videre nå?
Vi dreper sjefen og tar villkatt-typen og får ham til å prate.
Han som ser ut som en villkatt er Myeong-gils ryddegutt.
Må jeg gjette, vil jeg si at det er han som kjøper folks taushet.
Han truer dem når Kim Myeong-gil skaper trøbbel.
Når vi tar ham og finner liket Myeong-gil ba ham begrave, er det over.
-Ingen sum kan gjøre opp for et lik. -Da er vel Smile Capital ferdige.
Stemmer.
Hva ser vi etter om vi ikke finner liket?
Finner vi et drapsvåpen eller noen opptak, er de også ferdige.
Her.
Når det gjelder yellowtail,
er modningsprosessen…
Beklager.
-Sitt. -Du tok deg god tid.
Jeg er Lee Du-yeong. Jeg har hørt om dere.
-Jeg er Kim Gun-woo, sir. -Ok.
-Hong Woo-jin. -Jøss.
Bokseres never er annerledes. Hyggelig.
Jeg dro til undergangen den dagen.
Jeg dro da sjefen ringte, men jeg bor langt unna og kom for sent.
Men jeg så alle bøllene på bakken
og tenkte: "Disse ungdommene kan slåss".
Jeg skjønner.
Du drømte vel også om å bli verdensmester før, hva?
Hvorfor drar du meg inn i dette?
Hvorfor ikke?
Kan du dra og drepe noen?
Hva?
Salgsdirektøren.
Vi snakker når vi er alene.
Hvorfor? De blir med oss.
Blir med?
-Hva er det? -De må ikke bli medskyldige.
De vil være med. Ikke bli sur på meg.
Når dere får et rulleblad,
er dere ferdige i ringen. Forstått?
Ja.
Hvorfor vil du ta Kim Myeong-gil?
For å hevne guttene våre.
Du kan dø når du går etter ham. Er du ikke redd?
Jeg er ikke redd for å dø. Jeg er redd for å ikke drepe dem.
Hva skal dere gjøre?
-Jeg blir med. -Jeg også.
Hvorfor?
Kim Myeong-gil er en grusom fyr.
Familien vår ville blitt ødelagt om det ikke var for Mr. Choi.
Det eneste jeg er god til er å slåss, men jeg vil hjelpe til hele veien.
Samme her.
Vi, marinekorps-duoen, kan hjelpe til.
Er dere marinesoldater?
Ja, sir.
Er du?
Jeg ble fritatt, men han var det.
Hei.
Jeg hilser deg!
Jeg hilser deg.
Hvorfor avslører du mine personlige opplysninger? Er du gal?
Det er sånn dere blir kjent.
Ned med hendene, duster.
Fortell oss klassen din, sir!
Ned med dem.
Jeg vil kalle deg en senior marinesoldat.
Rasshølet ber meg reise meg. Ned med hendene, tosk!
En gang marinesoldat, alltid marinesoldat!
-Har du sett? -Vær grei mot ham.
Drittungen vil være bedre enn meg. Se på ham.
Nei, marinekorps-ånden er bedre enn deg.
Sir, han er altfor stolt.
La ham gå, er du snill.
"Altfor stolt"?
Hans MKS er for høy.
Hva er "MKS"?
-Marinekorps-stolthet. -Ok.
Si meg klassen din, sir.
Yang-jung, han har mye MKS.
Si meg det, sir!
Jeg er 571. klasse. Er du fornøyd nå?
Senior marinesoldat. Vær hilset!
Skal du bli med?
Tror du ikke jeg kan slåss?
Sjefen kan være bekymret. Derfor spør jeg.
Jeg startet dette. Jeg gjennomfører det til slutten.
Ok.
Vi slår til i kveld.
Ring når du har salgsdirektøren.
Jeg er foran sykehuset og går inn når du ringer.
Oppfattet.
Hvorfor vente med å gå inn?
Hvis salgsdirektøren har folk rundt seg, vet de om oss.
Da er det folk på sykehuset også.
-Er det ikke farlig for Mr. Lee alene? -Han klarer seg. Han er rask.
Er det ikke tryggere
å ta Kim Jun-min sammen og så gå inn og ta Im Jang-do?
Når han vet at vi er i bevegelse, tar Kim Myeong-gil med alle bøllene sine.
Da er vi døde.
Oddsen er ikke i vår favør.
Vi må dele oss og ta dem samtidig.
Det er farlig, men det er den eneste måten å vinne på.
Jeg er på motorsykkel, så det går bra. Jeg stikker hvis det går galt.
-Hva skal vi gjøre? -Kjører dere motorsykkel?
Nei.
En moped er også rask.
Hva?
Ingenting, sir.
Jeg tar dem med meg. Jeg kan trenge dem på sykehuset.
Jeg blir med Mr. Lee. Jeg kan kjøre motorsykkel.
Greit.
Skal vi spise?
-Ja, sir. -Ja, sir.
Kjører du motorsykkel?
-Ja. -Hva slags?
En enkel sykkel.
Synes du ikke vi ser like ut?
-Eller hva? -Ja.
Faen.
-Du må ikke banne. -Hvor tjenestegjorde du, sir?
La oss ikke snakke om militæret. Du burde slutte.
Hei, Min-dong. Gi oss suppe og ris.
Ja, sir.
Duk.
-Hvordan har du hatt det? -Bra. Lenge siden.
Hun kjører den.
-Hallo. -Hallo.
Den er klar der borte.
De nye er fine.
-Har du noen gang kjørt en racermodell? -For en stund siden.
Dere ble opplært i militæret om hvordan man holder en kniv.
-Prøv å holde denne. -Nei.
Nei?
-Nei. -Nei.
-Prøv å holde den uansett. -Vi har ikke tenkt å bruke kniver.
-Hvem ba dere bruke kniv? -Tilbudte du oss ikke kniver?
Svarer du meg?
Jeg skal skjerpe meg!
Dere må kunne bruke kniv for å vite hvordan en knivmann tenker.
-Dere slår dem ved å lese tankene deres. -Skjønner.
Jøye meg. Det skremte meg.
La oss se. Når du blir vant til den…
Dette er den raskeste.
Den passer deg.
Sashimi-kniver har ikke en stopper mellom skaft og kniv.
Den er ikke for knivstikking.
Om du stikker hardt med denne,
sklir hånden din fremover, og den ødelegger fingrene.
For å stikke dypt,
må du støtte bakpå.
Da
sklir ikke hånden.
Hvis noen gjør sånn, hva sikter de mot?
De vil kutte hånden min eller håndleddet.
Riktig. Den vil ikke kutte dypt.
Det er som når en avstandsbokser slår lette jabber.
Jeg skjønner!
En gang til! Det går bra.
Slipp deg løs og sirkle videre.
Hva om de støtter med begge hender?
Da vil de drepe deg, hva?
Siden du dytter ned med tommelen,
sklir ikke hånden lett.
Hvis noen holder kniven sin slik, er de erfarne.
Slå med farten du kommer inn i.
-Mindre kraft. -Lett.
-Sånn. -Ja.
Sånn, ja!
Juks, og jeg dreper deg.
Hva gjør du? Del ut.
-Faen. La meg ta denne. -Vis meg.
Vil dere ikke hilse?
Jævla drittsekker!
La oss vente her.
Stopp!
-Hvilken enhet besøker du? -Enhet 603.
En bil kommer.
Vi har en her.
Hva gjør vi?
Vent.
INNKOMMENDE ANROP
Faen.
Takk, sir.
Hør mens du drikker. For å overleve i denne bransjen,
må man gi opp alt man har.
Knyttnevene.
Sjelen.
Drømmene. Gi dem opp, og dere overlever.
Men ikke gi opp venner og familie. Det er bedre å dø enn å leve slik.
-Ja, sir. -Ja, sir.
Når jeg går inn på sykehuset
og ber dere løpe, ikke spør. Bare løp.
Jeg tar meg av alt inne.
Forstått?
Ba du oss ikke nettopp om å ikke gi opp venner og familie?
Jeg er kriminell.
Vi er kanskje i samme båt nå, men vi er ikke familie.
Vi møtes aldri når jobben er over.
Så ikke tenk på en følelsesmessig tilknytning. Ok?
Forstått?
Ja, sir.
Jun-min er her.
Hva skal du gjøre?
Mr. Lee, hva gjør vi?
Hører du meg?
Svar meg.
Jeg går inn.
Denne jævelen!
Ring sykehuset!
Din drittsekk! Din jævel!
Dø!
Din jævel! Din drittsekk!
Faen, din jævel!
Do-hu.
Legg denne jævelen i bagasjerommet.
Fort, få ham inn!
Hva faen?
-Hva faen? -Den jævelen!
-Helvetes jævel. -Hei!
Går det bra?
HOVEDBYGGET PASIENTROM, AVDELING 17
DU-YEONG
Ja.
Går det bra?
Ok.
Kom igjen.
-Ja, sir. -Ja, sir.
Det er Im Jang-do.
BITCOIN
Ja, opp med deg.
Pokker!
Kom igjen!
Faen!
Greit. Vent.
Et øyeblikk.
Slipp meg. Pokker!
Faen.
Hvem faen er dere?
-Kom igjen. -Ja, sir.
Vær forsiktig.
VI HAR IM JANG-DO, VI TAR HAM TIL DU-YEONGS BUTIKK
-Dere er her. -Hei, sir.
Legg ham her.
-Ja, sir. -Ja, sir.
Én, to…
Vær forsiktig.
Herlighet.
Hvor er saltet?
Saltet?
På kontoret.
Gå og lag saltvann.
Finn en bøtte og hell i alt saltet.
Ja, sir.
-Kom igjen. -Ok.
Det er i hjørnet.
-Ja. -Ja.
Pokker.
Hyeon-ju, går det bra?
Ja, går det bra med dere?
Ja.
Vi tok Im Jang-do.
-Ja. -Og Kim Jun-min?
Jeg så ham ikke, men han sa han tok ham.
-Skjønner. -Drepte han ham?
Vi må lage saltvann.
-Gå og finn det. -Ja.
Tror vi kan bruke dette.
-Og vann? -Jeg så det nede.
La oss gå ned.
Kom an, Hyeon-ju.
Ja, sir.
Jeg kommer om fem minutter, så skrem ham litt.
Og
få Hyeon-ju og de andre til å se på.
Hva er det?
-Han vil at Hyeon-ju skal se på. -Hvorfor?
Vil det gå bra med Hyeon-ju?
Hallo, sir. Denne veien.
-Stopp. La oss se trappen. -Vi har ikke kameraer på den siden.
Hvorfor ikke?
Vi har bare ikke det.
Kødder du med meg?
Er det kameraer utenfor som vender mot bygningen?
Du må gå til politiet for det.
Står til med Jun-min?
Han er bevisstløs, sir.
Gå til den ansvarlige for eiendommen og finn jævlene som tok Jun-min.
Ja, sir.
-Vi legger det her. -Jeg heller det i.
Hvor mye tar vi?
-Ba han oss ikke bruke alt? -Er det ikke for mye?
Ta alt. Det var du som svarte ham.
Greit.
Hva gjør dere?
De ba oss lage saltvann.
Ok, saltvann.
Ja, sir.
Kom og se på.
Hvorfor det?
Det er Mr. Chois ordre.
Jeg hater når folk åpner munnen og lukker den igjen.
Så når du har bestemt deg for å fortelle meg alt, nikk med hodet.
Går du med på å prate og trekker deg, kutter jeg leppene dine av.
Forstått?
Du vil ikke snakke, hva?
Hei.
Hyeon-ju.
Hvorfor ba du meg se på det?
Myeong-gil ser nok etter Im Jang-do nå.
Vi har ikke mye tid.
Det er noe jeg vil lære dere.
Hva snakker du om?
Dette slutter ikke før noen dør. Det er ingen garanti for at jeg overlever.
Så vinn. Hvorfor tenker du på det verste resultatet?
-Hyeon-ju. -Det holder.
Hyeon-ju!
Mr. Oh, gå etter Hyeon-ju.
Ja, sir.
Herregud, den ungen.
-Gun-woo. -Ja, sir.
Hvis…
…Myeong-gil og dere
ender opp med å slåss,
kan du beskytte de andre?
Jeg beskytter dem hele veien.
Ok, takk.
Vi har ikke mye tid, så la meg lære deg bare én ting.
Du trenger to ting for å bekjempe en stram organisasjon.
Spredning og splittelse.
Folk pleier å stole på dem som kjenner dem og har empati med dem.
Uten å få et individs tillit,
kan du ikke splitte en organisasjon.
Ta dem av.
Im Jang-do?
Jeg tror at du, av alle Myeong-gils menn,
forstår den mannen best.
Myeong-gil er en voldelig og ond mann.
Men han kan lese folk som en bok.
Og han får dem på sin side.
Så Kim Jun-min og Kang In-beom tror nok på ham.
Men du er en smart mann. Du kjenner Myeong-gil bedre enn dem.
Myeong-gil har aldri oppriktig medfølelse med noe fra hjertet.
Han har kald empati fra hodet.
Han beregner hvordan han kan manipulere folk til sin fordel.
Men selv om du visste det, begynte du å jobbe for ham.
Hvorfor?
Den første grunnen var penger.
På ett år betalte Myeong-gil det et stort firma
ville betalt for fem års arbeid.
Å gå på politiskolen var din måte å få autoritet på,
men du ble utvist. Du måtte tjene penger.
Slik ville du redde stoltheten din.
Men den andre grunnen er hvorfor du egentlig ville jobbe der.
Du var sikker på at du ikke ville la Myeong-gil bruke deg.
Du var sikker på at du ikke ville tape for en sånn kriminell jævel.
Og om Myeong-gil noen gang fant en grunn til å drepe deg,
måtte du bare rømme kjapt til Sørøst-Asia
med pengene fra tiden hos Myeong-gil.
Jeg liker planen din veldig godt.
Men hvis jeg tar bildet av deg nå og sender det til Myeong-gil
og sier at du tystet om folkene du drepte for Myeong-gil,
ville han ha trodd meg,
for i din nåværende tilstand har du motiv for å plapre.
Da kaller Myeong-gil tilbake mennene han sendte etter deg
og slipper løs blodhunder for å drepe og kvitte seg med deg.
De gir deg ikke tid til å la deg forklare deg for Myeong-gil,
for det har han advart dem om. Myeong-gil vil ikke ha sannheten.
Det er tryggest om du er under torva.
Den som kjenner Myeong-gils forbrytelser best
er ikke Kim Jun-min eller Kang In-beom, men du.
Du kjenner ham like godt som meg.
Om jeg sår den minste tvil om deg hos ham…
…dreper Myeong-gil deg.
Faen.
Vent.
Hvorfor skal jeg dø?
Faen!
Im Jang-do!
Hør nøye etter!
Hvis du ikke skjerper deg nå, vil du dø!
Fortell meg alt du vet.
Til gjengjeld sender jeg deg til et trygt land
med nok penger til hele livet.
Myeong-gil har lært alt av meg.
Jeg vet om steder han ikke har hørt om.
Jeg lover.
Du skulle komme deg unna uansett.
Nå har du sjansen.
Hvis jeg snakker,
hvor mye gir du meg?
Svar raskt og oppriktig.
Jeg gjør slutt på Myeong-gil og Smile Capital.
Så sender jeg deg til Guam.
Jeg kjenner noen der.
Jeg gir deg all støtten du trenger for å starte et nytt liv.
Gi ham noen klær.
-Hvor lenge har du jobbet for Myeong-gil? -Fem år.
Hva gjør du egentlig?
Sørger for at Mr. Kims lovbrudd ikke oppfattes av politiet,
så de ikke synker om politiet starter en etterforskning.
Og dine personlige bidrag?
Små saker tok In-beom og jeg oss av,
men som regel brukte vi Mr. Kims serviceselskap.
"Små saker"?
Som…
-Som å filme noe man kan bruke mot noen. -Dere truet Iil-gruppen, hva?
Hva gjorde dere?
Mr. Kim tvang meg.
Han spurte ikke hvem, men hva dere gjorde.
Jeg har opptak av Iil-gruppens arving.
Hva slags?
Vi kledde ham naken
og tok videoer.
Hvorfor?
Fortell alt.
Det bygges et 40-etasjers flott hotell i Gangnam.
Men under covid-19 gikk det ansvarlige selskapet konkurs.
Iil-gruppen ville overta, men Mr. Kim hørte at de manglet 100 milliarder.
Fra hvem?
Bygget var forlatt så lenge
at byrådet tok tak.
De så etter noen med kontanter,
og en forsamlingsmann som spiller golf med Mr. Kim anbefalte ham til ordføreren.
Mr. Kim drømmer om å bygge et kasino i et hotell.
Seouls byråd ville gi ham lov til å lage et utenlandsk kasino,
så Mr. Kim ble glad.
Men arvingen i Iil-gruppen trakk seg, så Mr. Kim ba meg overtale ham.
Hvor mange tok du videoer av?
Femti.
Har Myeong-gil disse videoene?
Ja.
Han ser alle svakheter som en inntektskilde.
Og
han deler aldri noe som er verdt penger.
Hvor er disse dataene?
Mr. Kim har en harddisk i en liten safe på soverommet,
men det er en smart-safe fra Tyskland.
Bare blodåren i hans høyre arm åpner den.
Om det oppstår problemer, kan han brenne alt fra telefonen sin.
Toppen av safen har flytende drivstoff
som faller ned og antennes med et knappetrykk.
Han vet at harddisken er et tveegget sverd.
Det er et våpen for ham, men bevis for politiet.
Er servicefirmaet en gjeng?
-Ja. -Hvor mange menn?
Rundt 30, tror jeg, men de har folk de kan ringe.
Hvem har ansvaret?
Mr. Jung, sjefen. Han er Mr. Kims slakter.
Han har vært MMA-fighter,
men ble bannlyst etter å ha drept noen under en kamp.
-Mr. Kim rekrutterte ham. -Hvordan blir de kvitt likene?
Mr. Jung tar seg av likene.
Ja, fortell meg hva du vet.
For omtrent tre år siden så Mr. Kim rødt mens han drakk
og slo en person i hjel.
Jeg var i nærheten da,
så jeg tok meg av alt til Mr. Jung kom.
Mr. Jung bestilte en tretonns fiskebil med et akvarium på som fjernet liket.
Sånn som han snakket med sjåføren, var Mr. Jung en stamkunde.
Har du et navn?
Jeg husker ikke lenger.
Jeg skjønner.
Jeg vet om et sykehus i Incheon.
Jeg ringer en ambulanse, så hvil deg.
Når jobben er gjort og alt er ordnet,
ordner jeg pass og fly til deg.
Ikke kontakt noen.
Ellers finner Kim Myeong-gil deg.
Jeg tar telefonen din.
La meg spørre om en siste ting.
Hvor er Myeong-gils gull?
Bare In-beom vet det.
-Hva er forholdet deres? -In-beom er den eneste Mr. Kim stoler på.
De møttes i fengsel.
De reddet hverandres liv mange ganger.
In-beom er villig til å dø for ham.
Jeg vet ikke om Mr. Kims tanker,
men han ser på In-beom som en bror. Det vet jeg.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten