Va fer els seus colors lluents
Va fer les seves ales diminutes
Totes les coses lluents i formoses
Totes les criatures grans i menudes
Totes les coses sàvies i meravelloses
És aquell periodista.
Què vol de nosaltres?
- He d'enllestir un assumpte amb ell. - Ara?
Quin assumpte?
Una cosa que s'ha d'enllestir.
Estic molt orgullós de com has tocat.
Tornaré aquest vespre.
Tu sol.
El papa treballa en diumenge?
- La seva muller no em mira de bon ull. - Això li deu passar a tothom.
Quin detall.
A veure, inspector.
- Per on comencem? - Segueixi'm.
Segons la fotografia, estava plantat més a la dreta.
No, a la seva dreta.
- Miro d'ajudar-lo. - M'ajudaria més en silenci.
Vols una mica de gresca?
Què fa exactament?
El sospitós veu el cos, el sent a vostè i s'amaga,
apagant el llum de gas perquè no el vegi.
N'he extret les marques dels dits.
Es devia quedar amagat fins que va arribar la multitud i es va esvair.
Guaita què tenim, aquí!
Us ho passeu bé, oi?
També els arrestarà?
Què hi espera trobar? L'empremta d'una bota?
Alguna marca
que deixés a la cantonada on era.
La marca del bastó, exacte.
El mànec té forma de coll d'ànec i serveix per repartir el pes.
Ja hem deduït que coixeja de la cama esquerra,
perquè agafa el bastó amb la dreta.
Però aquesta mossa demostra que el bastó és hexagonal.
- Demostra vanitat, estil i que és ca... - Caríssim.
Fet a mida per encàrrec.
Per aquí només hi ha un artesà que fa bastons per a l'alta societat.
DALRYMPLE I FILLS BASTONS I PARAIGÜES
Està tancat... òbviament.
Coi d'estrangers.
Obrim a les vuit en punt, dilluns al matí.
És important.
Soc l'Archie Cartwright i aquest és...
el meu germà Eustace.
- Encantat. - Senyors, és diumenge.
És il·legal comerciar.
Si em disculpen.
Volen que truqui a la policia?
Vostè encaixi'm la mà i sabrà per què és urgent.
Això és força irregular, germà...
Cartwright.
Què desitgen?
Volem informació sobre un bastó fet a mida.
Hexagonal, per a dretans, amb coll de cigne.
De cigne.
En recordo un de molt elegant.
És aquest. No hi ha el nom, només l'adreça d'entrega.
Com sabia que l'artesà dels bastons era maçó?
- L'ha reconegut de la llotja? - He tingut sort, jo no soc maçó.
Tant és. Només calia l'encaixada correcta, i simplement l'he deduït.
Com?
Encaixant-la de moltes maneres fins que l'he encerto.
- M'ensenyarà com es fa? - De cap manera.
Vinga, em podria anar bé.
Com ho fa, vostè?
Que potser els fa pessigolles?
Bon dia, Lady Harker. Bon dia, senyor.
És ell, sens dubte.
- Redeu. - El reconeix?
- Vostè no? Que no llegeix el diari? - El seu, no. Qui és?
És Sir Julian Harker.
Dels més benestants de Londres.
Ens ha vist.
Se me'n fot que tingui quinze anys.
L'Elias Mannix ha declarat la guerra a tots els polis.
Exacte.
Podria ser responsable de l'assassinat de Longharvest
i de l'explosió del càmping que va matar l'agent Williams.
Així que som-hi. Preguntes?
Hasan?
Sabem res del disc que estava sonant?
Està fet miques, com la resta.
Ho investigareu quan trobem el noi. Podeu marxar.
Escolti.
L'Elaine ha amenaçat en Jawad. Ha dit que seria el següent.
Sí, entesos.
No t'hi oposis.
T'he posat agents de protecció.
No em vull arriscar.
Les samosses de mon pare?
Perdoni, s'hi ha entestat.
Aquest nano, en Mannix, va armat. No m'ho has dit per telèfon.
Va darrere teu o de tota la policia?
No ho sé.
Tranquil·la.
- No! - Escolti'm, sisplau!
M'ha d'escoltar.
No! Escolti'm!
Pare! Treu-lo d'aquí, va!
- Que pugin els policies! Pare! - Escolti!
- Jawad! - No he sigut jo!
Ara venim!
M'obligaran a dir que he sigut jo. Per favor, m'ha de creure!
De boca terrosa! Aixeca't!
Anem, nano.
Per favor!
- Apa! - No l'he mort jo!
Calla!
L'he trobat fa 48 hores,
a Longharvest Lane,
a Whitechapel.
Amb un tret a l'ull.
Com pot ser, collons?
A veure.
Equip urgent a la 302.
- Què passa? - Equip urgent a la 302.
Ha entrat en xoc.
- A la banda esquerra. - Aquí no el trobo.
Adrenalina.
- Vinga. - No.
Convulsions.
Mans fora!
Tornem-hi.
- Carregant. - Mans fora! Ja està.
Tres coma dos.
Aturada respirat...
- No reacciona. - Hora de la mort...
Maca, digue'ns per què ens has dut aquest fulletó?
Ens ajudaràs a identificar aquest home?
No passa res.
Vostè parla francès... menuda?
Com et dius?
Parla alemany?
Somriu, Charles.
L'estàs atemorint.
Desfes-te del teu cap
i de la noia.
- Parla alemany? - Jiddisch.
I si parlo amb ella a soles?
Potser estarà menys neguitosa.
No.
Pregunta-li per què ha dut el fulletó.
I què ha vist.
Ell no es mourà d'aquí. Què vols?
Deu lliures pel meu silenci.
O li dic al teu cap que et vaig veure al carreró
ficant el mort al maleter del cotxe.
En anglès.
Si ho fas, et trenco el coll com si fos una ala de pollastre.
Gelat?
- Sí que parla anglès! - Deu ser poca cosa.
Té gana i prou. Xerrarem una mica més.
Va bé, no et precipitis.
Tindràs els calés.
Et deixaran anar. Espera'm fora.
Si me la jugues, l'hauràs cagat.
- Per l'amor de Déu, què diu? - Perdem el temps.
No sap res d'en Farrell. Té gana i prou.
Portaré el menú perquè mengi.
Li portaré el gelat, em donarà l'adreça i la fotré a la porta.
Vam dir deu. Aquí n'hi ha dos!
Són més calés dels que veuràs en ta vida.
Anirem a comissaria i li diré a en Calloway el que vaig veure.
No et moguis.
- Digui? - I doncs?
La nena em fa xantatge.
És d'aquí i treballa per a uns lladregots.
L'hi pagaré, cap problema.
Han tancat la investigació d'assassinat.
No volem que la reobrin.
Encarregui's d'ella... per sempre.
Té onze anys, escassos.
No em digui que s'hi veu amb cor. Per això el vam triar a vostè.
Qui era?
Vols la resta dels calés? Ens veiem aquí demà a les 10:00.
He d'anar a casa de ma mare a Essex. Els guardo allà, entesos?
No et fiquis en embolics.
Ja el tinc.
"Sir Julian Harker,
suposadament mort en combat en primera línia a Birmània,
torna viu a casa de sa mare, Lady Agatha Harker."
Un heroi de guerra, no ens afavoreix.
No.
És el que ens deixen publicar.
Un dels seus criats diu
que quan en Harker va tornar, no s'assemblava al fill.
Però Lady Agatha estava desesperada per tenir-lo a casa de nou
i van repetir els retrats perquè s'hi assemblés.
I ningú se'n va adonar?
En Harker té traça a la borsa.
Treu informació amb espiritisme
i sovint gent influent els demana consell quan fan inversions.
Espiritisme. Santa paciència.
Per molt estrany que sembli,
les prediccions solen ser acurades.
És molt inquietant.
En Harker s'ha fet d'or.
Està a punt d'adquirir un banc privat al centre.
El protegeixen.
Però jo, no.
Si és ell l'assassí, l'enxamparem.
Ningú és intocable.
No abandonaràs la teva croada social?
De cap manera.
Serien capaços d'arrencar-te el cap si proves d'acostar-t'hi.
Hmm.
Tu hi tens més a perdre que jo.
Això és tot.
Bona tarda.
Em permet demanar-li si l'inspector Hillinghead...
resideix aquí?
Passi-ho bé.
Com sabien que era aquí?
És d'en Harker.
- Em convida a la sessió vespertina. - Potser hi trobaràs proves.
Tenim les marques dels dits de qui va apagar el llum de gas.
Si trobo un objecte que toqui en Harker i les marques coincideixen, aleshores,
tot i que el protegeixin, serà evident
que és el nostre sospitós.
No tinc més opcions.
Doncs...
si... estàs a punt
de caure en una trampa...
val més que estiguis presentable.
El meu client m'ha comunicat que es declararà culpable
tant de l'assassinat de Longharvest
com de la bomba incendiària,
posada amb la intenció de matar un policia.
Elias, és veritat, això?
Vas dir que eres innocent quan et vaig trobar a casa meva.
Vull respostes.
Sergent, ja n'hi ha prou.
Era mentida.
Qui era l'home de Longharvest?
Per què el vas matar?
Com és que en Syed Tahir hi estava ficat?
Jo era amb en Syed quan es va llevar la vida.
- Sergent, prou. - A veure.
Reiniciarem l'entrevista d'aquí vint minuts
perquè el seu client pugui aclarir les seves idees.
Hem de parlar d'altres àmbits de la investigació.
Sergent, parlem un moment.
Què carai passa?
Per què no ens dona detalls ni motius?
- Sembla que l'hagin preparat. - No ho compliquis.
Només cal confirmar les seves empremtes a la bomba.
Tot és prou fumut. No emboliquem la troca.
No tens cara de dir-te "Charles."
Sembla que et diguis... "Eitan"
o "Levi."
- Un trago? - Callaràs?
Potser sí.
És fortíssim.
Per què no tens els calés al banc?
És més segur.
Més segur...
Saps que fan als jueus?
Si els nazis ens envaeixen, lloaran en Hitler, com faria la majoria.
I els meus calés, què? Me'ls podré quedar?
No confiïs en ningú.
Mata o et mataran.
Ets ben plantat.
Quan sigui gran, vull tenir un xicot com tu.
Tens mascotes?
Abans ma mare i mon germà en tenien.
Un conill i un conillet d'Índies.
- Què va passar? - Un es va morir.
No, a ta mare i a ton germà.
- Condueixes com un gàngster! - Perquè no ens segueixin.
- Qui? La bòfia? - No ho sé.
Si no és poli,
llavors qui és?
S'ha d'estar ben a l'aguait, no?
- Muts i a la gàbia? - Això mateix.
- Ai! - Ep, compte!
CLOROFORM
Deixa'm anar!
Li recordo a l'Elias que, si vol,
té dret a canviar d'advocat,
quan vulgui.
Què diu?
No cal que l'advocat dels Morley parli per tu.
És el teu futur, tu has de decidir.
- Parla per tu. - Inspector en cap, per què...?
Recordo al sospitós els seus drets legals per si parla sota coacció.
- Ha de fer fora l'agent. - Tregui'l d'aquí.
L'agent fa que el meu...
- He dit que el faci fora! - ...el client desconfiï.
Tens dret a canviar d'advocat però ens has de dir per què.
No ens facis perdre el temps.
Aquest no em convenç.
N'hi ha prou?
Un tàctica interessant, Elias.
- Et buscarem un altre advocat. - Vostè, marxi.
- Només vull parlar amb ella. - No, aquí no juguem a les cadires.
- Soc l'inspector en cap. - Llavors no parlaré.
No et fot.
Vaig a fer un cafè?
És més amable del que deien.
Deien?
Vols dir l'Andrew i l'Elaine?
Què més t'han dit de mi?
Que serà important per a mi.
- Per això em vas fer fotos...? - Van ser els Morley, jo no.
I per què?
Saben coses.
Encara ensumo l'aftershave del poli a través del vidre, hòstia.
Per què es va suïcidar, en Syed i no em va explicar res?
Només m'ho has de dir.
De què tens por?
Esperi's aquí un moment, inspector.
Li diré a Sir Julian que ha arribat.
Inspector Hillinghead.
Em complau que hagi vingut.
No s'imagina el gran honor que suposa conèixer-lo finalment.
Li agraeixo que m'hagi convidat, Sir Julian.
Una pregunta: com sabia on trobar-me?
Admiro moltíssim la seva carrera.
L'he fet venir personalment.
Pot assegurar als seus superiors
que quan em va eliminar de la investigació d'assassinat,
va ser de forma amistosa i no a la força.
És molt previsor. Em plau que vagi de dret a l'assumpte.
Val més... que li faci preguntes en privat.
Tot al seu temps.
Acompanyi'm, li presentaré la mare.
Confio que no l'incomodi estar en la presència d'octogenaris.
Els presento
l'inspector Hillinghead.
- Oh, és aquí! - Benvingut.
Em complau molt.
L'envolta... una llum encisadora, Julian.
És ben bé una resplendor.
- Tot i això... - Mare.
És descortès llegir una persona sense permís.
Li presento la baronessa Antonia Garner i el capellà Kneale.
Bon vespre.
Li puc oferir un refrigeri?
Gràcies, és molt amable.
Vostè creu en el món dels esperits, inspector?
Havent enviat una colla d'espiritistes a la garjola,
em temo que encara no m'han convertit.
La gent no sol jugar net
quan els esperits els revelen coses que no els fan el pes.
A Lady Harker només li interessa la veritat.
És natural.
Per els esperits.
Això mateix.
Sir Julian...
A les 6:00 del 10 de setembre
van assassinar un home a Longharvest Lane, a Whitechapel.
- D'un tret al cap i estava nu. - Nu.
Sí.
He llegit l'article del senyor Ashe.
Han arribat els altres convidats.
Inspector, m'ha de disculpar.
- M'he d'ocupar d'altres afers. - No participarà a la sessió?
Dissortadament, no.
Però el deixo en bones mans... Parlarem després.
Inspector.
Estem preparats.
Vejam, inspector.
Amb quin esperit es vol posar en contacte?
Em vull posar en contacte amb...
Voldria parlar amb l'home
que van assassinar, despullar i abandonar a Longharvest Lane,
i vull saber si aquest és l'assassí.
Com vostè desitgi, inspector.
Convoquem l'esperit assassinat a Longharvest Lane
perquè ens ajudi a condemnar el seu assassí.
És aquí.
Amb nosaltres.
Doncs... ja el veig.
El busca a vostè, inspector.
- Faci-li preguntes. - Com es diu?
Anomeni'l Esperit.
Com es diu, Esperit?
D.
E.
F.
El xerès.
Un refrigeri.
Defoe.
És... aquí.
És amb nosaltres?
Sí, que hi és.
Sí, soc aquí.
Que consti que no tinc ni puta idea del que està passant.
S'imagina per què algú el vol matar, professor?
En Defoe sap qui el va matar?
No.
Sí.
Va ser l'home de la foto, Sir Julian Harker?
No.
Me'n pot dir el nom?
Estava relacionat amb el grup terrorista "Capella Perillosa"?
No, i tampoc n'he sentit a parlar.
Vostè és científic.
Com pot ser que vostè i el seu doble tinguin l'ADN idèntic?
Vostè deu saber quines probabilitats hi ha.
Esperit, ens pot dir el nom de l'home que li va llevar la vida?
M.
A.
Prou, aturi aquesta xarada ara mateix!
Van assassinar l'home de la foto.
El seu fill estava amagat a la vora del cos.
Un cos amb una marca que vostè recorda clarament.
He de sortir d'aquí.
És trist, vostè estarà a la banda errònia de la història.
Però és el seu destí.
Sense vostè... jo no soc ningú.
Prepari el cos, capellà.
El vaig advertir, jove.
Per què no em va fer cas?
Li prometo que és només un somni.
Un somni.
Recordi que l'estimen.
- Inspector, té una trucada. - Sí, entesos.
Entenc que desconfiïs de la policia.
Elias,
vaig créixer amb nois com tu.
Els volia ajudar. Per això em vaig fer poli.
No sé què estàs pensant però veig que et rosega per dins.
En Syed era amic teu.
Em sap greu.
No el vaig poder salvar.
Només et puc ajudar si confies en mi.
No vaig matar aquell home.
- Ni el Syed ni jo. - Qui va ser? Digue-m'ho.
- Serà per culpa meva. - Què vol dir "serà"?
Els Morley.
Diuen que el cos ja havia vingut.
El mateix cos, al mateix lloc. I que tornarà a venir.
Sabien quan i on. Ens van enviar a mi i al Syed a veure'l
i van dir que, després d'això,
hi haurà...
molta més gent.
Tots moriran
per culpa meva.
- I no ho vull fer. - Fer el què?
Una bomba.
Una cosa mai vista.
No amb centenars de morts, sinó amb molts milers.
Jo me'ls crec.
- Me'ls crec. - T'ho va dir l'Elaine o l'Andrew?
Tots dos, i em van dir...
que vostè m'obligarà a fer-ho.
Merda.
S'ha acabat el temps. Ja ha durat prou.
Surt de sota la taula!
Fora, ara mateix!
Treu-lo d'aquí.
La fiscalia l'acusarà. El condemnaran per la mort d'en Rick,
i l'Elaine, per ser còmplice.
L'Elias és còmplice de l'assassinat.
S'acaba aquí, és massa per a tu.
Hi ha una altra bomba i ho vols acabar?
Ell crida que ve el llop i tu t'ho empasses.
És culpa meva... Anirà a la presó. S'ha acabat.
Barber, hem d'esbrinar què passa.
Cal retenir el Sr. Morley un dia més.
- El deixem anar. - Què dius?
Sí, però encara és sospitós.
En Syed s'ha suïcidat.
En Rick ha quedat fet miques.
L'Elias està passant un calvari i deixem anar el Sr. Morley.
Que t'has trastocat o què?
Ves-te'n a casa i calma't.
I doncs?
- Ja està fet. - N'està segur?
Què vol? Que li porti el cor?
Desenterri-la i arrenqui-l'hi vostè.
Hem acabat, em sent?
Molt bé, ja estàs desperta.
No passa res.
Ets a Whitechapel... a casa meva.
Que tens gana?
He fet borsx.
La meva recepta secreta.
Aquí tens els calés, hi són tots.
Em vols fer xantatge? Molt bé, però ens seguien.
M'han dit que et pelés.
Havia de semblar de debò.
Creuen que ets morta, no corres perill.
De moment.
Va.
Tranquil·la.
Sé que deus tenir molta por.
Jo també en tinc una mica.
El borsx està bo.
Va, dona.
Siguem civilitzats.
Abaixa la pistola, Si no, et volaràs el peu.
Seria bona idea.
Calla i escolta'm, mocosa. Et penses que m'agrada?
Per culpa teva, estem de merda fins al coll.
Creus que m'agrada amagar una nena que em vol estafar i disparar?
Val més que et donin per morta. Ens deuen estar vigilant.
Si et senten cridar, ens pelaran als dos.
Entesos?
Fes que sí amb el cap si m'entens.
Vinga, és hora de sopar.
T'agrada?
Té gust de pixats de rata.
És l'ingredient secret. Tens el paladar fi.
Per l'amor de Déu. Alfred?
Tu tranquil.
Alfred?
El decantador.
- El tenia. - I les empremtes d'en Harker?
El decantador.
Se l'han endut.
Explica-m'ho.
- El tenia. - Què t'ha passat?
El decantador.
El cos... tots plegats.
En porten alguna de cap.
Tu ets un d'ells, oi? Tu...
Ets un d'ells. Sí que ho ets!
No t'ho permetré.
Diuen que perdria la Charlotte i la Polly i no ho vull!
No passarà!
T'han drogat, Alfred. Això és el que passa.
Tot sortirà bé.
Tu tranquil.
Tanca els ulls, has de dormir.
Abraça'm, sisplau.
L'ascensor baixa.
Comandant.
Com es troba el professor?
Li sembla un dissident?
Es mostra reticent amb l'Executiu,
però se'l veia molt afligit quan el seu...
Com ho diria?
...doble se li ha mort als nassos.
Ja sap què diuen: "Val més un científic hàbil que un exèrcit."
Els fenians ho sabien quan Alfred Nobel va inventar la dinamita.
I els nord-americans, quan Oppenheimer va crear la bomba atòmica.
I ara ho sap Capella Perillosa veient el que en Defoe ha creat per a ells.
El cos del dipòsit de cadàvers no és cap doble.
És en Defoe... des del futur.
D'aquí a dos dies, més o menys, per la cicatriu.
Ho diu de broma, no?
Des del futur?
- Comandant, sap que això sona... - Què? Impossible?
Ara potser s'ho pensa,
però si admet que explicaria el que ha vist,
aviat li semblarà més plausible.
I si Capella Perillosa pot enviar algú al passat,
llavors poden fer el que vulguin.
Poden esborrar els nostres avenços,
destrossar el nostre món.
De debò?
Segueixi en Defoe.
Trobi Capella Perillosa.
Recordi que l'estimen.
POLICIA
Passa.
Vinga.
Abaixa el cap, va.
Subtítols: Cristina Casas Peregrina