TĚLA
Zkusíme to jméno vyhledat, třeba se něco objeví.
Je to jako to tetování.
Někdo to mohl vidět ve zprávách.
Hele.
Mrzí mě, jak jsem s tebou mluvil. Byl jsem naštvaný na toho kluka.
Můžeme to nechat plavat?
Pošlu na to Maggie a její tým.
V běžných databázích jsme nic nenašli.
- Ale ta cihla je velmi stará. - Ano?
Prozkoumala jsem záznamy města
a našla Alfreda Hillingheada v seznamu voličů z roku 1890.
Hádej, co dělal.
Napovím ti. Zedník to nebyl.
Je to policajt, že jo?
Ano. Z Whitechapel.
Detektiv.
Zavolej do Scotland Yardu.
Před první světovou tu nic nemáme.
Dobře. Díky.
Ale jestli tenhle Hillingdon...
Hillinghead.
...sloužil ve Whitechapel,
ta služebna tam pořád je.
Určitě tam je archiv.
Dobře.
Clive?
Seržantko Hasanová. S čím vám můžu pomoct?
Potřebuju od vás laskavost. Nemáte tady staré složky?
- A jak jsou staré? - Hodně staré.
Máte konkrétní rok?
1890.
Uf.
Ty jo.
Pohřebiště důkazů.
Sem chodí případy umřít.
Nikoho kromě mě tohle nezajímá.
Tady to je.
1930, hospodářská krize.
1919, Versailleská smlouva.
1912, Titanik.
Skvělý film.
1901, smrt královny Viktorie.
1890.
Poslední štace.
Tyhle složky nejsou pojmenovány podle detektiva,
ale podle názvu případu, od A do Z.
Víte, jaké hledáte písmeno?
Zkuste L jako Longharvest Lane.
Máte naprostou pravdu.
Tady to je.
To nemůže být pravda.
POLICIE TUTLÁ VRAŽDU
To snad ne.
Ne.
Počkejte, tohle mi něco připomíná.
Hned se vrátím.
Jestli mám pravdu, nebudete tomu věřit.
„Zvláštní značka na levém zápěstí, zranění na čele.“
To musí být vtip.
Počkejte.
Co to je?
Rok 1941.
Charles Whiteman.
Jeho poslední případ.
Střelen do levého oka.
Zvláštní značka na levém zápěstí.
Nahý, jako když se narodil.
Elias řekl, že tu těla už byla.
OBCHODNÍK S HEDVÁBÍM
Jak se máte?
Dobře.
- Hledal jsem tě. - Něco jsem měl.
Koukám.
Alfrede,
chci jen probrat, co se stalo...
- Byla to chyba. - ...u Harkerových.
Políbil jsi mě.
Dobře.
Nezískal jsi jeho otisky, takže musíme přijít s novým plánem.
Co teď?
Nic.
Je po všem.
Co se ti stalo? Bála jsem se.
Ve vězení se strhla mela.
Jeden z vězňů mě přepral.
Kde je Polly?
Nahoře.
Vybírá si šaty na odpoledne.
Co je odpoledne?
Prý ti to chce říct sama.
Běž se umýt.
Připravím ti čisté oblečení.
Tak jo.
Jdu se umýt.
Jak to myslíš,
že se řetízek rozbil?
Přívěšek mi spadl na zem a nejde zavřít.
Co mi tajíš?
Nechci, aby ses strachoval. Stačí, když to spravíš.
No...
nejsem opravář.
Ale jsi. Tak se toho neboj.
Někdo mě viděl hrát v kostele.
Odpoledne jdu hrát k nim.
Nevěřila bys, čím jsme si s mámou prošli,
abys nehybně seděla.
Kde jsi v noci byl?
Ve vězení se strhla mela.
Vždycky máš jiný hlas, když lžeš.
Polly Hillingheadová...
za klavírem je tě škoda.
Měla bys být detektivka.
No hele. Jako nový.
Díky.
Kathleen.
Kath!
Co je to za lidi?
Šéf inspektor ti to řekne sám.
Ne, takhle to nefunguje.
Ty pomáháš mně a já pomáhám sobě.
Callowayovi se přihlásila svědkyně.
Prý v bytě Leea Cozense slyšela před výstřelem mluvit dva hlasy.
Calloway si myslí, že to nemusela být sebevražda.
A že na něj možná někdo hodil tu vraždu.
Zintenzivňuje vyšetřování.
Taky chce znovu vyslechnout tu židovskou holku
a mít tlumočníka.
Mám to zatočené!
Máte to, co si koupily ty děti?
Jo, přesně. A mentolové bonbony.
- Prosím. - Díky.
Co se sakra děje?
Počkej, co to děláš?
Říkal jsem, ať jsi opatrná. Jako bys neexistovala.
Snažila jsem se. A taky jsem se snažila jíst.
Chtěla jsem si ohřát plesnivý chleba,
ale začalo se kouřit z trouby, tak jsem otevřela okno.
Když tady nejsem
a z okna řve rádio, co si lidi pomyslí?
Buď to, nebo se udusit.
Mohla jsi nás prozradit.
Co to je?
Detektive?
Lízátka.
Pro starého mládence?
Pak kdo je tu blb.
Čerstvá zelenina, chleba, konzervy.
Rozhodně je tu kvůli nám. Do prdele.
- Co je? - Věděl jsem to.
Zabij nás troubou. Stejně je po nás.
Tady je lístek do Invernessu.
Ve Skotsku.
Posílají tam spoustu dětí, je to bezpečné.
A je to poblíž Lochnesské příšery. Bude se ti tam líbit.
Vlak odjíždí zítra z Eustonu. Posadím tě na něj.
- Ať se dostaneš pryč. - Pojedeš taky?
Možná.
Nevím.
Hlavní je, že pojedeš ty.
Počkej.
Počkáme do noci.
Jednou odejít musí.
Bude úplněk.
Luftwaffe bude mít pré.
Až začnou padat bomby, vyrazíme.
Před třiceti lety z nás studia částice Deutsch
udělala vyděděnce a blby.
Dnes jsme vnímáni jako dotěrní rebelové.
Podíváme se na teoretickou interakci
částice Deutsch a nahé singularity.
Jak vidíte, částice se rozdělí do dokonalé symetrie.
Zpátky a vpřed. Má stejnou šanci být sekundu v minulosti,
jako má šanci být sekundu v budoucnosti.
Ale co fascinuje i ty nejotevřenější mysli,
je to, že výsledek lze pozorovat na obou koncích současně.
Takže vidíme dvě částice. Jednu v minulosti a druhou v budoucnosti.
A přesto se superponovaný systém nehroutí.
Promiňte, profesore.
Co vaše zakázaná studie?
Zakázaná?
O interakci temné hmoty s částicí Deutsch?
Nedokázal jste, že vytvoření nahé singularity je možné?
Cože?
Možná jste si všimli našeho hosta,
detektivky Maplewoodové,
která se připravila.
Co to znamená?
Znamená to... že cestování v čase,
a to jak dopředu, tak zpátky,
je možné...
v reálném světě.
Teoreticky.
Jak byste vysvětlil svého mrtvého dvojníka?
Nevím. Je to paradox.
Vím, že mi nevěříte, ale potřebuju vaši pomoc.
- Mám vás... - Prošetřit. Já vím.
Ale vidím vám to ve tváři.
Nezbývá mi moc času.
Hele.
Nevynalezl jsem stroj času, neznám žádné teroristy.
Ale vím jedno. Nechci skončit jako on.
Možná, že když mě budete
chránit...
- Nejsem bodyguard. - Ne.
Byla byste host.
Umím skvěle vařit.
Budete se mnou?
Prosím.
Zůstanu s vámi.
Ale místo vyberu já.
Maggie, něco od tebe potřebuju.
Smrdí to.
Projedeš je?
Jsou to vůbec otisky?
Jsou z lampy z roku 1890.
Tohle není archeologie. Ani nevím...
Prosím.
Udělej to pro mě.
- Dobře. - Díky.
- Ahoj. - Ahoj. To je ta cihla?
- Dej to na hromadu. Pak se... - Je to něco jiného.
Tak o co jde?
Musíš to vidět.
A nechci ti to ukazovat tady.
Možná u skleničky?
Proč?
Protože ji budeš potřebovat.
- Tohle je neoficiálně. - Nevypadá to tak.
Už takhle mám dost problémů.
Jestli se něco z toho oficiálně zapíše,
všechny, co jsem zavřela, pustí,
protože mě pošlou do blázince. Je to riziko.
Tohle je bezpečný prostor.
Jen dva policajti na drinku.
Povídej.
Tohle je ten neznámý z Longharvest Lane.
A tohle je přední stránka novin,
kde nás viní z tutlání vraždy na Longharvest Lane v roce 1890.
Stejné tetování na zápěstích i na té cihle.
Oběť nikdy neidentifikovali.
A případ vedl detektiv Alfred Hillinghead.
Tohle je on.
- Je to nějaký trik... - Tohle tělo...
koukej na tu značku, bylo objeveno kousek od Longharvest Lane
v roce 1941.
Vyšetřoval to detektiv Charles Whiteman.
Ten je tady.
Tohle je on, ten štramák v obleku.
- Co když je to Photoshop? - Kéž by.
A co to teda je? Nějaký případ z...
Akta X?
- Dá se to vysvětlit. - Dobře, poslouchám.
Tohle je bezpečné místo.
Jsme jen dva policajti na drinku.
Tahle fotka je stará 143 let.
Sto třicet tři.
A tahle oběť z roku 1941...
Ta fotka je rozmazaná.
Stejné zranění, stejná jizva na čele,
stejné tetování na zápěstí.
Vrátím se k tomu. A tohle je náš neznámý,
který je podobný tomu z roku 1941.
Barbere, vypadají úplně stejně.
Na Longharvest Lane se staly 3 vraždy, desítky let od sebe,
všechny stejné.
Na něco jsme kápli.
A jestli je to jen vtip, musíme zjistit, kdo se směje.
Asi mě máš za zbabělce.
Ale miluju svoji rodinu a za každou cenu ji budu chránit.
Být s tebou mě děsí k smrti.
Ale potřebuju tě, Henry.
Co se ti honí hlavou?
Lítost?
Jen přemýšlím o případu.
Mluvil jsem s šéfredaktorem.
Budeme vydávat článek o Harkerovi.
A o tom, jak je v kahucu s policií.
Označíme ho jako podezřelého.
Jestli uvedeš jeho jméno,
nemusíš se dožít večerního vydání.
Nemáš důkaz o tom, že tam byl.
Má...
Paxmana a Ladbroka v kapse.
A bůhví koho ještě. Je nebezpečný.
Nechci, aby se ti něco stalo.
- Co to je? - Co?
Šmouha na brýlích.
Nevidíš to?
No vida.
Možná jsme ho dostali.
Vítejte doma, Iris.
Můžete si dát tašku na gauč. Tamhle je kuchyň, koupelna je u vchodu.
Jsme v desátém patře, nemáte kam utéct.
Takže na to ani nemyslete.
Je to tu hodně zabezpečené.
Mám hlad jako vlk. Kde máte nože?
- Nebo tu nemáte žádné ostré předměty? - Páteřní aparát bude vybitý.
Máte aparát?
Prosím, klidně do toho.
Máte krásný výhled.
Musí se vám dařit.
U dveří je vaše sousedka Lorna Dunnetová.
Dočetla jsem novou kapitolu, ale...
Lorno.
Aha, máš společnost.
Dám si do uší špunty!
Nebojte.
Bude to v pohodě.
Chytím toho, kdo to udělal.
I kdybyste to byl vy.
Neděsí vás to?
Tahle práce?
Děsí.
Ale to, co děláme, je důležité.
Co myslíte, že to je?
Zajišťujeme bezpečí.
To zní jako slova nadřízených.
Ne.
Věřím tomu.
V co věří Kaple nebezpečí?
Bože.
Netuším. Ani nevím, kdo to je.
Nemůžu. Jsem...
Ve službě. Já vím. Ale je francouzské. A bio.
A k ničemu, když umřu.
- Dobře? - Jednu.
Jen skleničku.
Počkat.
Na Gabriela Defoea.
Nedosáhl ničeho pořádného.
Jsou čím dál blíž.
- Možná bychom měli jít. - Nejdřív musí odejít on.
Jsi z Berlína, viď?
Poslali tě sem rodiče.
Máš tam rodinu?
Možná tetu. Nevím.
Dobře,
až tě dostanu z Londýna, najdeme ji.
Co tvoje rodina?
Charlesi.
- Máme toho hodně společného. - Ale já umím uklízet.
To jo.
Nejmenuju se Charles.
Jsem Karl.
Tak mě pojmenovala máma.
Chci jít.
Klid. Když slyšíš hvízdání, jsou ještě daleko.
Esther! Počkej!
Esther! Ještě nemůžeme jít! Pozor!
Mám tě. Neboj.
Jdeme.
Tudy.
Je tu moc lidí. Udělejte krok zpět.
Z cesty!
Zpátky!
Pomoz jim, Karle.
Ustupte! No tak!
Dovnitř!
Děkuju vám.
- Jasně. Jdeme. - Děkuju.
Esther! Jsem tady.
A nikam nejdu. Slibuju.
Dobře to dopadne. Budeme v pořádku.
Dobře?
Pojedeme do Inverness.
No tak. Pojďme najít místo.
Ne. Nenávidím davy.
Takže Whiteman vyšetřoval stejný případ co Hillinghead v roce 1890,
jen v roce 1941?
Přesně tak. A tenhle článek z roku 1890 říká,
že nějaký chlap jménem Julian Harker byl Hillingheadovým podezřelým.
Takže nějak musíme překlenout 50 let?
Aspoň vím, že nejsem blázen.
Jsi.
Je to nakažlivé.
Jak se jmenuje ten právník Morleyových, co ho Elias vyměnil?
Philip Dust.
A jak se jmenuje ta firma?
Advokátní kancelář Harker.
Cheapside, E1.
PRÁVNÍ KANCELÁŘ HARKER
„Založena Julianem Harkerem v roce 1894.“
Do prdele. Podívej se, kde dělal Andrew Morley.
HISTORIE ZAMĚSTNÁNÍ
„Když skončil u policie, dělal hlídače u...“
To neuhodneš.
- Harkerových. - Harkerových.
- Panebože. - Měli bychom se tam jít podívat.
Hned teď.
Počkej, ne tak zhurta. Nesmí to být oficiální.
Jsem šéf inspektor.
Nemůžu dělat neoficiální věci.
Fajn, půjdu sama.
Dobře.
Ale žádné blbosti. Mám pak strach.
A nic nepiš. Všechno musí být orálně.
- Bože, kolik ti je? - Dvanáct.
Měla by ses vyspat.
Nechce vaše dcera moji šálu?
Děkuju.
Tady máš.
- Sedněte si. - Děkuju.
Chudinka malá.
Dala by si kousek čokolády?
Dej si.
Děkuju.
Nemáš zač.
Musím odběhnout.
- Dáte na ni pozor? - Jistě.
- Hned se vrátím. - To doufám.
To je krásný medailón.
Chceš se na něj podívat?
Kdo to je?
Moje rodina.
Jak se jmenujete?
Polly.
Kdo jste?
Kurva.
LONDÝNSKÁ POLICIE GEORGE ACKROYD
Musíš se naučit žít s nejistotou.
Řeknu ti věci, které bys jinak nevěděl.
Zapamatuj si jméno Iris Maplewoodová.
Budeš ji potřebovat.
Dostane tě tam, kam se potřebuješ dostat.
Ale pamatuj...
Ahoj.
Copak tady děláš?
Ahoj.
Je to tu děsivé, co?
Kdysi dávno tu dělávali seance.
Mluvili s mrtvými.
Baví mě, jak se tady bojím.
Detektivko.
Nezavolám na vás polici.
Čekali jsme vás.
Kdo?
Vy a Elaine?
Ne, vůbec ne.
Je nás trochu víc.
O hodně víc.
Když bylo Eliasovi 13,
přivedli jsme ho sem na jednu ze schůzek.
Všichni ho chtěli poznat.
Všichni důležití lidé.
Snažili se mu vysvětlit, čím pro něj tohle místo bude.
Že jednou mu to bude patřit.
Ale...
jeho to vyděsilo.
Všechno, co jsme dělali, ho děsilo.
Andrewe,
řekněte mi, co se děje.
Kvůli němu.
Co je to za lidi?
A ta nahrávka... Je to stejný hlas jako v tom karavanu, že?
Mluvte se mnou.
Jenom bych házel hrách na stěnu.
Neuvěříte mi, dokud to neuvidíte.
Všechno je nevyhnutelné.
A...
člověku z toho hrábne.
Jako Syedovi, jako Elaine...
Už to nezvládala.
Proč se Syed zabil?
Řekněte mi to.
Museli jsme vás dostat k tělu.
A k Eliasovi.
Jako vždycky.
Je načase, abyste viděla.
Abyste uvěřila.
Pojďte za mnou.
Zatím, holky.
Když jsem byl mladší, říkali mi, že budu slavný.
Chtěl jsem, aby byla moje dizertační práce revoluční.
Dovolil jsem si navrhnout, že příčina a důsledek jsou ohebné.
Což by z času dělalo proměnlivou veličinu.
- Můžu? - Jistě.
Byl jsem mladý, ambiciózní a...
mýlil jsem se.
Byl jsem romantik.
Chtěl jsem věřit, že lidská duše je partnerem
nekonečna, ne jenom nějaká iluze.
„Partnerem nekonečna...“
Tak jo, už jste měl dost.
Omlouvám se.
Ale teď jste na to změnil názor?
Věříte, že všechno je předurčené?
- Že nemáme na výběr? - Přijde vám to hrozné?
Žiju ve světě, kde mám na výběr. Mám na něj přímý vliv.
Dejte mi příklad.
Muž uvaří ženě večeři.
Souhlasí, že ji sní.
Nalije jí skleničku.
Souhlasí, že ji vypije.
Z jedné skleničky je jich několik.
A...
uvědomí si, že má hodně ráda francouzské víno.
Otevře druhou lahev. Ale je to její rozhodnutí.
- Není. - Hodně si ve vaření věříte.
Záleží na spoustě faktorů, co už se staly a které si neuvědomujete.
- Například? - Dobře.
Váš vztah k alkoholu. Vztah vašich rodičů.
Vaše chuťové buňky.
Složení toho vína,
kvůli kterému vám teď tak moc chutná.
Teplota vzduchu. Vaše nálada, když pijete.
Člověk, se kterým pijete.
Svobodná vůle neexistuje.
Je to iluze.
Ale příjemná.
Takže spontánnost taky neexistuje?
Bohužel. Nic takového není.
Škoda.
Kdy vás vylepšili?
Už je to dávno.
Nemyslíte, že by stát měl nabízet léčbu všem, kdo ji potřebují?
Včetně těch, kdo nechtějí být součástí... lepšího světa?
Podle mě si vybrali, že chtějí zůstat pozadu.
Kdykoli se můžou vrátit.
Dveře jsou otevřené.
Bývala jste vždycky tak absolutistická?
Jsem realistka.
A co šedé oblasti?
Neříkám, že to, co máme, je dokonalé,
ale je to lepší, než to bylo před bombou.
Zkorumpovaní politici vysávající planetu, aby byli bohatí spokojení.
Všem bylo jedno, jestli budete žít.
Jinakost byla proti vám použita jako zbraň.
Teď máme pořádek.
Mír.
Můžete dýchat. A lidem na vás záleží.
A za něco takového stojí bojovat.
A umírat.
Nemyslíte?
Jste v pořádku?
Ano, potřebuju si odskočit.
Jen vám chci říct,
že jsem si užil vaši společnost a že jsem rád, že jsem vás poznal.
Je bezpečno.
Odejděte prosím spořádaně.
Je bezpečno.
- Potřebujete pomoct? - Ano.
Kde je ta holka?
Je to miláček. Říkala, že na vás počká.
Jste šťastný muž, seržante Whitemane.
Vězte, že jste milován.
Esther.
Esther?
Esther, pojď.
Je čas jít. No tak.
Esther.
No tak.
No tak, musíme jít.
Esther, no tak. To ne!
Vstávej.
Vstávej!
Esther.
No tak!
Ne!
U dveří je vaše sousedka Lorna Dunnetová.
Zase to okno.
- Bella... - Pšt!
Bella se zasekla u tebe na římse. Já vím.
Nemůžu s ní hnout. Promiň. Vím, že máš společnost.
Je tam?
Bello, ty pacholku!
Podívej se, co děláš. No tak. Maminka je tady.
Pojď.
Dělá si prdel?
Defoe!
Mně neutečete.
- Prosím. Vysvětlím to. - Pak že vás mám hlídat.
- Nejsme, kdo si myslíte. - Mlčte.
Gabrieli Defoe, zatýkám vás pro podezření z terorismu.
Cokoli řeknete...
Co děláš?
Co teď?
Vezmi ji ke Kapli.
Nebojte se.
Není to muzeum.
Běžte blíž.
Klidně si sáhněte.
Tak.
Nekousnou vás.
Potřebujeme, abyste tomu věřila.
Věřila čemu?
Budoucnosti.
Že tahle naše cesta zachrání svět.
Že každý máme svou roli.
Elainina rodina už od počátku pracuje pro Harkerovu rodinu.
Jako služky a sluhové.
Znali jsme pravdu.
Věděli jsme, jaká hrozná věc se musí stát,
aby přišla naše budoucnost.
A to pro mě bylo hrozně těžké.
Vědět, že Elias bude tak plný lítosti
a bolesti z toho,
co udělal.
Z toho... co udělá.
Elias zemřel, když se to snažil zvrátit,
ale bylo moc pozdě.
A to je na tom hrozné.
A jako jeho otec ho nutit dělat něco,
čeho pak bude litovat...
Andrewe.
Já tomu nerozumím.
Kdybyste nebyla, udělal by to?
Dalo by se to zastavit?
Mohl by žít vlastní život, ve kterém nikomu neublíží.
Ve kterém ničeho nelituje.
Chudák. Kéž bych mu dokázal pomoct víc.
Řekněte mu, že mě to mrzí.
Zasloužil si někoho lepšího.
Andrewe!
Nevím, v čem jedete, ale pomůžeme vám. Já vám pomůžu.
Něco vymyslíme.
Bože.
Dobře?
Tak jo, uklidněte se.
Brzo bude po všem.
- Ne! - Ano.
Mrzí mě to.
Nedělejte to!
Ne!
Andrewe!
Pomoc!
Překlad titulků: Sebastian Jágr