Vi kollar ett namn och ser vad som dyker upp.
Exakt som tatueringen.
Nån unge kan ha sett det på nyheterna.
Du...
Förlåt för vad jag sa tidigare.
Jag var arg på pojken.
Ska vi lägga det bakom oss?
Jag låter Maggie undersöka tegelstenen.
Databaserna gav inget.
Sen tänkte jag att tegelstenen är gammal så jag kollade stadsarkiven
och fick fram en Alfred Hillinghead från 1890 års röstlängd.
Gissa hans jobb. Han är inte murare.
Han är polis, va?
Whitechapel-polis.
Kriminalkommissarie.
KRIMINALKOMMISSARIE
Kolla med Scotland Yard.
- Inget innan första världskriget. - Okej. Tack.
- Men om kriminalkommissarie Hillingdon... - Hillinghead.
...tjänstgjorde i Whitechapel, så finns den polisstationen kvar.
Det måste finnas några arkiv där.
Ja.
Clive?
Inspektör Hasan. Hur kan jag hjälpa dig?
Har vi några gamla fall i byggnaden?
- Hur långt tillbaka? - Långt.
- Hur långt bak i tiden? - 1890.
Hoppsan!
- Oj. - En beviskyrkogård.
Här hamnar alla dokument till sist.
Ingen bryr sig om det här förutom jag.
Nu ska vi se, kära du.
1930, den stora depressionen.
1919, Versaillesfreden.
1912, Titanic.
Jag gillade filmen.
1901, drottning Victorias död.
1890.
Sista anhalten.
Akterna är inte märkta med utredarens namn,
utan med fallets namn, A till Z.
Vilken bokstav börjar det på?
Prova "L" för Longharvest Lane.
Sanna minna ögon. Bingo, unga dam.
Bingo!
Det är inte sant.
POLISEN DÖLJER MORD
Lägg av.
Nej.
Vänta lite, det påminner mig om något.
Jag kommer strax.
Om jag har rätt kommer du inte tro det.
"Märke på vänster handled med ett sår i pannan."
- Det måste vara ett skämt. - Vänta.
Vad är det?
1941.
Charles Whiteman.
Hans sista fall.
Skjuten genom vänster öga.
Udda märken på vänster handled.
Och naken som när han föddes.
Elias sa att det fanns tidigare kroppar.
SIDENHANDLARE
Allt väl, sir?
Allt väl?
- Jag sökte dig i morse. - Jag hade brådskande ärenden.
Alfred...
- Jag vill prata om det som hände i går. - Det var ett misstag.
Du kysste mig.
Okej.
Du fick inte hans fingeravtryck, så den planen kan vi stryka.
Vad ska vi göra nu?
Inget.
Det är slut.
Vad hände med dig? Jag var orolig.
Ett bråk bröt ut i cellerna.
En av fångarna spöade upp mig.
- Var är Polly? - Hon är där uppe.
Väljer en klänning för i eftermiddag.
Vad händer i eftermiddag?
Polly fick mig att lova att hon skulle berätta.
Gå och tvätta dig.
Jag lägger fram andra kläder.
Okej.
Jag går och tvättar mig.
Vad menar du med att kedjan gick av?
Medaljongen föll till marken och nu stängs den inte.
Och vad är det du inte berättar?
Jag vill inte att du ska oroa dig. Fixa det bara.
Jag är inte händig.
Det är precis vad du är. Utnyttja det.
Nån i kyrkan såg mig spela.
Jag ska hem till dem i eftermiddag och spela.
Du anade inte vad vi fick göra för att få dig att sitta still.
Var var du igår?
Det var ett slagsmål i cellerna.
Din röst ändras lite när du ljuger.
Polly Hillinghead...
Du slänger bort din talang på att spela piano.
Du borde bli kriminalpolis.
Så där. Som ny.
Tack!
Kathleen.
Kath!
Vad händer där inne?
- Chefskommissarien berättar själv. - Nej, det är inte så det fungerar.
Du håller koll åt mig och jag håller koll åt mig.
Calloway har ett vittne,
som hörde två röster prata i Lee Cozens lägenhet före skottet.
Calloway tror att Cozens död kanske inte var ett självmord.
Det betyder att han kanske blev snärjd för kroppen i bagaget.
Han sätter fler män på fallet.
Vi ska leta upp jiddischflickan och använda en riktig tolk.
Jag har en som virvlar.
Har du en sån där spiral som barnen åt?
Ja, en sån. Och en påse karameller.
- Varsågod. - Tack.
Vad i helvete händer här?
Hej! Vad gör du?
Jag sa att du ska leva som om du inte finns här.
Jag försökte göra det. Jag försökte också äta.
Brödet var mögligt så jag värmde det.
Det började ryka ur ugnen så jag öppnade fönstren.
Om jag inte är hemma och radion spelar, vad kommer folk tro då?
- Jag kunde ha kvävts till döds. - Du kan ha avslöjat oss.
Vad är det?
Kriminalinspektören?
Slickepinnar.
Till herr ungkarl?
Vem är schlemielen?
Färska grönsaker, bröd, konservburkar och sånt.
Han står där för att kolla oss. Fan!
- Vad är det? - Som jag sa.
Använd ugnen och döda oss. Vi är döda ändå.
Här är en enkelbiljett till Inverness. Det ligger i Skottland.
Många ungar evakueras dit. Det är säkert.
Och det är nära Loch Ness-odjuret, så...
Du kommer att gilla det.
Tåget går från Euston i morgon. Jag tar dig dit.
- Tar dig härifrån. - Följer du med?
Kanske. Jag vet inte.
Det viktigaste är att du kommer med.
Vänta. Vänta tills det blir mörkt.
Han måste sluta nån gång.
Det ska bli fullmåne i natt. Då är det fritt fram för Luftwaffe.
När bomberna faller, har vi vår chans.
För 30 år sen, gjorde studier av Deutschs partikel
att vi kallades paria, utstötta och idioter.
I dag anses vi knappt vara beskäftiga bråkmakare.
Okej, idag ska vi titta närmare, teoretiskt sett,
på studien av Deutschs partikel vid inverkan av en naken singularitet.
Som ni kan se, delar sig partikeln i två delar i perfekt symmetri.
Bakåt och framåt, lika troligt att gå en sekund
in i det förflutna som en sekund in i framtiden.
Men det som får de mest öppensinnade att häpna
är att det verkar möjligt att observera resultatet i bägge ändar.
Det finns nu två partiklar, en i det förflutna och en i framtiden.
Ändå har det ovanliggande systemet inte kollapsat.
Ursäkta, professorn.
Din artikel som stoppades, då?
Om växelverkan mellan mörk materia och Deutschs partikel?
Bevisade den inte att skapandet av en naken singularitet var möjligt?
Va?
Ni kanske har märkt att vi har en speciell observatör i dag.
Inspektör Maplewood, som gör sina efterforskningar.
Vad innebär det?
Det innebär att tidsresor, både bakåt och framåt,
är möjliga.
I verkligheten.
I teorin.
Professorn, hur förklarar du din döda dubbelgångare?
Jag kan inte. Det är en paradox.
Du litar inte på mig, men jag ber om din hjälp.
- Mina order är... - Att utreda mig. Jag vet.
Men det syns på dig.
Jag har ont om tid.
Hör här.
Jag uppfann inte en tidsmaskin. Jag känner inga terrorister.
Jag vet bara att jag inte vill uppleva hans öde.
Jag vet inte, kanske om du skyddar mig.
- Jag är inte din livvakt. - Nej!
Du skulle kunna vara en gäst.
Jag lagar god mat.
Bo hos mig?
Snälla.
Jag kan bo med dig.
Men jag väljer stället.
Maggie, gör mig en stor tjänst.
Det stinker!
Kan du kolla upp dem?
Är det ens fingeravtryck?
Från en gaslykta. År 1890.
Är det här "Time Team"? Jag vet inte ens...
Mags, snälla. Gör det för mig.
- Okej. - Tack.
- Hej. - Är det rapporten om tegelstenen?
- Lägg den på högen. - Nej, det är det inte.
- Vad är det, då? - Något som du måste se.
Jag känner inte för att visa det här.
- Kanske över ett glas? - Varför det?
Du behöver nog ett glas när du får höra.
- Det måste vara inofficiellt. - Det känns inte så.
Fallet är tillräckligt jobbigt.
Om ett enda ord kommer ut, kommer alla som jag har satt dit, släppas,
för jag kommer skickas till dårhuset. Risken finns.
Du kan känna dig trygg.
Bara två lediga poliser som snackar.
Berätta.
Det här är den okände mannen på Longharvest Lane.
Och det här är ett förstasidesstoff
där vi anklagas för mörkläggning av ett mord på Longharvest Lane 1890.
Här. Samma tatuering på bägge handlederna som vi hittade på tegelstenen.
Mordoffret identifierades aldrig.
En Whitechapel-polis vid namn Alfred Hillinghead ledde fallet.
Han är här.
- Det är en bluff. - Den här kroppen...
Observera symbolen. Den hittades 1,6 kilometer från Longharvest Lane,
1941.
Whitechapel-utredaren var Charles Whiteman.
Han är här!
Det är han där, snyggingen i en stilig kostym.
- Det är photoshoppat. - Jag önskar det.
Vad stirrar jag på, då? En jävla X-fil?
- Det går att förklara. - Bra. Jag lyssnar gärna.
Du kan känna dig trygg, Barber. Bara två lediga poliser som snackar.
Det här är en enkel teckning som är 143 år gammal.
133.
Och det här är ännu ett mordoffer. 1941.
Fotot är suddigt.
Samma skottskada, samma ärr i pannan,
och samma tatuering på handleden.
Jag återkommer till det. Och det här är offret 2023
som har likheter med offret 1941.
Barber, de är identiskt lika.
Det har skett minst tre mord på Longharvest Lane över tid.
Alla är identiskt lika. Det här är inte ingenting.
Om det bara är ett skämt måste vi ta reda på vem som skrattar.
Du tycker nog att jag är en fegis.
Men jag älskar min familj mer än nåt annat och jag ska skydda min familj.
Att vara med dig gör mig livrädd.
Men jag behöver dig, Henry.
Vad tänker du på?
Ånger?
Bara på utredningen.
Jag har pratat med min redaktör.
Vi ska ha Harker på förstasidan.
Om hans maskopi med Londonpolisen.
Vi beskriver honom som misstänkt.
Publicera hans namn, men du får kanske inte läsa kvällsupplagan.
Du har inga bevis för att han var där.
Han har kontroll över Paxman och Ladbroke.
Gud vet vem mer. Han är farlig.
- Jag vill inte att nåt händer dig. - Vad är det där?
På dina glasögon. En fläck. Ser du inte den?
Kontinental vetenskap.
Vi kanske kan sätta dit honom.
Välkommen hem, Iris.
Ställ din väska på soffan. Köket är där, badrummet är vid dörren.
Vi är på tionde våningen så man kan inte fly.
Så få inte för dig nåt.
Ett riktigt gömställe, alltså?
Jag är utsvulten. Var gömmer en polis sina knivar?
Eller finns det inga vassa föremål?
SPYNE-nivå låg.
Är du en SPYNE?
Undvik inte att ordna till det på grund av mig.
Vilken utsikt härifrån.
Du måste tjäna bra.
Din granne, Dunnet , Lorna, är vid din dörr.
Jag har avslutat ett kapitel, men behöver...
Lorna.
Du har visst besök.
Bonne chance, ma chérie.
Jag sätter i öronpropparna!
Du...
Det kommer att ordna sig.
Jag vill bara ta fast den skyldige.
Även om det är du.
Är det inte otäckt?
- Polisarbetet? - Jo.
Men det är värt risken.
- Vad tror du att du gör? - Håller folk trygga.
Det låter som ett officiellt svar.
Nej.
Det är vad jag tror.
Vad tror Chapel Perilous på?
Herregud.
Jag har ingen aning. Jag vet inte vilka de är.
Nej. Jag är...
I tjänst. Jag vet, men det är franskt och ekologiskt.
Jag har ingen glädje av det som död.
- Vad säger du? - Ett! Bara ett.
Hallå.
Skål för Gabriel Defoe.
Han lämnade aldrig något avtryck.
De kommer närmare.
- Vi kanske också borde gå. - Han måste gå först.
Du är en kinder-unge, va?
Skickades hit från Berlin när helvetet bröt ut.
- Har du någon familj kvar där? - Min faster, kanske. Jag vet inte.
Okej...
När du har lämnat London ska vi leta upp henne.
Din familj, då?
Charles.
- Du och jag har mycket gemensamt. - Fast jag kan städa.
Ja.
Jag heter inte Charles, förresten.
Jag heter Karl. Det är namnet som min mamma gav mig.
Jag vill gå.
Slappna av. Om du kan höra larmet är de långt borta.
Esther! Vänta!
Esther! Vi kan inte gå ut än! Undan!
Jag är här.
Nu går vi.
Det hållet.
Det är för fullt. Backa, tack.
Ur vägen!
Backa!
Hjälp dem. Karl! Hjälp dem!
Lämna grinden! Backa.
In med er!
Välsigne dig.
- Okej, kom igen. Nu går vi. - Tack.
Esther! Jag är här.
Och jag ska ingenstans. Jag lovar.
Det kommer att ordna sig. Vi kommer att klara oss.
Okej?
Inverness, här kommer vi.
Kom så letar vi upp en plats.
Nej. Jag hatar folksamlingar.
Så den här Whiteman försöker lösa samma fall som Hillinghead 1890,
fast 1941?
Ja. I den här tidningsartikeln från 1890
står det att sir Julian Harker var Hillingheads första misstänkte.
Vi måste hitta gemensamma nämnare med 50 års mellanrum.
Nu vet jag att jag inte är galen.
Det är du, men det smittar av sig.
Andrew Morleys advokat som Elias kickade, vad heter han?
Philip Dust.
Ja, men vad heter hans byrå?
Harker Legal.
Cheapside, E1.
"Grundad av sir Julian Harker 1894."
Fan! Andrew Morleys anställningshistoria.
Sedan han lämnade polisen har han varit säkerhetsvakt för...
Trumvirvel, tack.
Harker House.
- Herregud. - Vi åker dit och kollar.
I kväll.
Skippa "vi". Det måste göras rätt. Jag är kommissarie.
- Inget får göras på fel sätt. - Okej, då åker jag.
Okej.
Men kör inga sololopp. Det ger mig gråa hår.
Skriv inte ner något. Bara mun mot mun.
- Är du 12 år, eller? - Ja.
Se till att sova.
Vill din dotter ha min sjal?
Tack!
Varsågod.
- Sätt dig. Ja. - Tack!
Stackars liten.
Tror du hon vill ha en bit choklad?
Kom igen.
Tack!
Lilla flicka.
Jag måste fixa en sak.
- Kan du sitta här en stund? - Absolut.
- Jag är snart tillbaka. - Hoppas det.
Det är en fin medaljong.
Vill du ta en titt på den?
Vilka är det?
Min familj.
Vad heter du?
Polly.
Vem är du?
Fan.
Du måste lära dig att leva med osäkerheten.
Jag ska berätta det som du inte kan veta annars.
Kom ihåg det här namnet, Iris Maplewood.
Du kommer att behöva henne. Maplewood tar dig så långt du måste.
Men kom ihåg.
Hallå.
Hallå. Vad gör du?
Hallå.
Visst är det läskigt här inne?
De brukade hålla seanser här för länge sen.
Pratade med de döda.
Jag gillar att vara rädd när jag är här.
Inspektören.
Jag ringer inte polisen.
Vi visste att du skulle komma.
Vilka är "vi"? Du och Elaine?
Nej, du har helt fel.
Det är lite mer folk än så.
Många fler.
Jag och Elaine tog hit Elias
till ett av deras stormöten när han var 13 år.
Och alla ville träffa honom. Alla dessa...
höjdare. De...
De försökte berätta för honom vad stället kommer att betyda för honom.
Att det skulle bli hans.
Det...
gjorde honom rädd.
Allt som vi gjorde, tror jag, skrämde honom.
Andrew...
Berätta vad som pågår.
För hans skull.
Vilka är höjdarna?
Och LP-skivan. Det är samma röst som den i din husvagn, va?
Berätta.
Vi kan prata hur länge som helst.
Du kommer inte tro mig förrän du ser det.
Det är oundvikligt.
Och det...
Det gör en galen.
Som Syed och Elaine. Hon klarade inte av det längre.
Varför tog Syed sitt liv?
Berätta.
Vi var tvungna att få dig till kroppen.
Få dig till Elias.
Som du alltid har gjort.
Det är dags för dig att se. Att tro.
Följ med.
Okej, tjejer.
När jag var yngre fick jag höra att jag skulle bli nåt stort.
Jag ville att min doktorsexamen skulle vara något avslöjande.
Genom min tes vågade jag postulera att orsak och verkan är formbara.
Vilket gör tiden, som vi känner den, föränderlig och flytande.
- Får jag hälla upp? - Ja.
Och jag var ung, ambitiös och...
hade fel.
Väldigt romantiskt.
Jag ville tro att den mänskliga anden var en partner
i den eviga ebben och floden. Inte en illusion.
"En partner i..."
Inget mer vin till dig.
Förlåt.
Men nu har du ändrat dig?
Tror du att allt är förutbestämt?
- Kan vi inte påverka nåt? - Är det så hemskt?
Jag lever i en värld där jag väljer. Jag får saker att hända.
Ge mig ett exempel.
En man lagar middag till en kvinna.
Hon går med på att äta den.
Han häller upp ett glas. Hon går med på att dricka det.
Ett glas blir till flera och...
Hon inser att hon gillar franskt vin.
Hon öppnar flaska nummer två, av egen fri vilja.
Nej.
Du är väldigt säker på din matlagningsförmåga.
Nej, det beror på faktorer och krafter som redan har hänt dig
som du inte vet om.
Nämn en.
Ditt och dina föräldrars förhållande till alkohol.
Genetiskt sett, smaklökarna.
Sammansättningen som gör att vinet smakar gott för dig just nu.
Temperaturen i rummet, ditt humör och personen du dricker med.
Min poäng är att fri vilja inte existerar.
Den är en illusion.
Och en trevlig sådan.
Betyder det att spontaniteten också försvinner?
Ja, tyvärr. Det finns inte.
Trist.
När fick du din förbättring?
För ett tag sen.
Borde inte staten erbjuda alla behandling om de behöver det?
Inklusive de som inte vill vara en del av en bättre värld.
Jag tror att de väljer att bli lämnade.
De kan komma tillbaka när som helst. Det är fritt fram.
Har du alltid varit så här absolutistisk?
- Jag skulle säga realistisk. - Gråzonerna, då?
Jag påstår inte att det är perfekt nu
men det är bättre än före bomben.
Korrupta politiker sög ur planeten för att hålla de rika feta och mätta.
Ingen brydde sig om dig.
Allt annorlunda var en svaghet som användes mot dig.
Nu är det ordning.
Fred.
Dina lungor kan andas och folk bryr sig.
Och det är värt att kämpa för att skydda.
Värt att dö för.
Tycker inte du det?
Hur är det?
Förlåt. Jag måste gå på toa.
Jag vill bara säga
att jag gillar ditt sällskap och är glad att jag träffade dig.
Faran är över.
Vänligen gå härifrån lugnt och sansat.
Faran är över.
- Behöver du hjälp? - Ja.
Var är flickan?
Vilken gullig tjej. Hon insisterade på att vänta på dig.
Du lyckligt lottad, inspektör Whiteman.
Vet att du är älskad.
Esther.
Esther?
Esther, kom igen. Det är dags att gå. Kom nu.
Esther.
Kom igen. Det är dags att gå.
Esther, kom igen. Nej!
Kom igen.
Kom igen!
Esther.
Kom igen!
Nej!
Din granne, Dunnet , Lorna, är vid din dörr.
Jag somnade med fönstret öppet. Bella
fastnade på din sida av avsatsen igen. Jag vet!
Hon är envis som en åsna. Förlåt. Jag vet att du har besök.
Är han där inne?
Bella, din diva!
Se var du är. Kom igen, mamma är här.
Kom nu.
Vad fan?
Defoe! Tror du att du kan springa ifrån mig?
- Snälla, Iris. Jag kan förklara. - Säkert ställe.
- Vi är inte vad du tror. - Håll käften!
Gabriel Defoe, du är gripen för misstänkt terroristaktivitet.
Allt du säger...
Vad gör du?
Vad händer nu?
Ta henne till Chapel.
Var inte rädd.
Det är inte Tate.
Gå närmare.
Rör om du vill.
Så där ja. De bits inte.
Vi måste få dig att tro på det.
Tro på vad?
Framtiden.
Att vår väg kommer att förändra världen och att vi alla har en roll.
Elaines familj har jobbat för familjen Harker sen urminnes tider.
Hembiträden och butlers.
Vi visste sanningen.
Vi visste vad som behövde hända. En fruktansvärd sak
för att skapa vår framtid.
Det var det svåra för mig.
Att veta att Elias skulle bli så full av ånger
och så full av smärta över det som han gjorde.
Vad han ska göra.
Elias ville göra det ogjort, men det var för sent.
Och det gör det så hemskt.
Och att som hans pappa, tvinga honom att göra något
som du vet att han kommer att ångra...
Andrew.
Snälla, jag förstår inte.
Om du inte fanns, skulle han göra det, då?
Kunde det ha stoppats?
Låta Elias leva ett liv där han inte skadar någon.
Ett som han inte skulle ångra.
Stackars pojke. Jag önskar att jag kunde ha hjälpt honom.
Hälsa Elias att jag beklagar.
Han förtjänade nån bättre än jag.
Andrew!
Vad det än är, så kan vi hjälpa dig. Jag kan hjälpa dig.
Vi löser det här.
Okej?
Så ja, lugna ner dig.
Det är snart över.
- Nej! - Jo.
Förlåt.
Nej!
Andrew!
Hjälp!