Ingen rygning i synagogen.
Karl?
Karl Weissman?
Hadassas dreng.
Jeg så din mor,
lige før hun døde.
Vi talte om dig.
Selv du kan ikke presse en prædiken ud af det her.
Og hvis Hitlers folk får deres vilje,
har du ikke nogen af os tilbage at prædike for
og bede for.
Jeg behandler folk, som de behandler mig. Sådan er det.
Jødisk barn.
Esther.
Hun døde på grund af mig.
- Ved din hånd? - Nej.
Men af mine valg.
Rabbiner,
kan en mand som mig finde nåde i Guds øjne?
Det er ikke hans nåde, du bør søge.
Det er barnets.
I dette liv eller det næste.
Tjek derovre.
Hun kom her i aftes.
Herinde!
Hasan?
- Hjælp! - Hasan?
- Jøsses. - Tak.
Hvad fanden?
Hasan?
Nej.
Ligene var lige her.
Hvad skete der?
- Er du okay? - Nej.
Vi har gennemsøgt huset uden held.
Ingen papirer, ingen beholdere, ingen lig. Ingenting.
Og Andrew Morley?
Heller ingen Andrew Morley. Vi leder efter ham, men...
Jeg ved ikke, hvad der foregår, men det må stoppe.
Du ved, der er mere i det. Lad nu være.
Du er ude på dybt vand, Shahara.
Jeg går ikke med dig.
Jeg beklager.
- Hej. - Shaz?
Hør her. Barber har bedt os lade dig være,
men det lyder vildt, og jeg må vide mere om det.
Er de aftryk, du gav mig, virkelig fra 1890?
Ja. Hvorfor?
Fordi
jeg har resultaterne.
Og de matcher 100 procent med...
Shaz.
Det er Elias Mannix' fingeraftryk.
Jeg er for godtroende.
Økologisk fransk vin.
Middag for to.
Håndjern.
Den bedste første date nogensinde.
Hør her.
Undskyld, jeg løj for dig.
Stol på mig.
Når du kender sandheden,
vil du forstå, hvorfor jeg gør det her.
- Hvorfor Chapel Perilous gør det. - Hvilken sandhed?
Du får det snart at vide.
Af hvem?
Vi er ankommet.
Hey!
Kom så.
Ned.
Stop det.
Afsted!
Jeg beklager, Iris.
Din kæreste har bare at det værd.
- Hold kæft, Lorna. - Jeg kan høre jer.
Iris Maplewood.
Tag hætten af hende.
Okay.
Hvem fanden er du?
Gud.
Elias, hvem gjorde det mod dig?
Guvernøren overfører mig til Feltham i eftermiddag.
Fængselsbetjentene er vist venligere derovre.
Du har fundet ud af noget, ikke?
Noget underligt.
Det er ensomt, ikke?
Fyr løs. Det er godt at dele.
Det er fra vores arkiver.
Denne mand hedder sir Julian Harker. Det blev taget i 1890.
Har du hørt om ham?
Har Morleyerne nævnt ham?
Han døde i 1941.
Han blev 99 år gammel.
Han blev dræbt i sit eget hjem,
i sit eget soveværelse.
En betjent skød ham.
Siger det dig noget?
Jeg har aldrig hørt om ham. Hvorfor?
Hvad har han med det at gøre?
Det her er Harkers fingeraftryk.
Og det her...
...er dine fingeraftryk.
Elias,
de er identiske.
De første fingeraftryk blev taget fra gaslampen på Longharvest Lane.
De andre er sir Julian Harkers egne.
Det er et bevis på, at han var der.
Og hvordan fik du dem?
Det var noget, Harker havde overset.
Fingeraftryk er på mode på kontinentet. Men det er ikke beviser.
Jeg ved ikke, hvad det her skal bevise.
Det tror jeg, du gør.
Din uforsk...
Sir Julian Harker
var på gerningsstedet i Longharvest Lane, og han vil blive afhørt med rette omhu.
Her, nu!
Din uvidenhed om sagen er ret betagende at bevidne.
Hent ham ind.
Kan du komme i tanke om en forbindelse, du kunne have haft
til Harker?
Dine biologiske forældre? Din far?
- Jeg har aldrig kendt min far. - Og din biologiske mor?
Ved du, hvor hun er?
Morleyerne sagde, at hun nok er død af en overdosis.
"Nok"?
Hvorfor er hun relevant?
Liget og Morleyerne er alle knyttet til denne mand.
Jeg vil vide, hvordan du er knyttet til ham.
Hvorfor dine fingeraftryk matcher hans. Hvis du ikke ved det, gør hun måske.
Hun hedder Sarah.
Er hun en Mannix?
Jeg husker de kryb, hun hang ud med.
Mærkerne på hendes arm.
Det er det.
Hvis hun ikke er død...
...uanset hvilken tilstand hun er i...
...så skal hun ikke vide noget om mig.
Okay?
Mags, du skal give mig adressen på alle, der hedder Sarah Mannix i landet.
Fokuser på dem med en straffeattest.
Nej, stå stille.
Vær stille.
Det var sjovt nok min hensigt, før du satte en pistol mod mit hoved.
En politibetjent blev fundet død på samme station som pigen i lighuset.
Det var dit håndværk, ikke?
- Hvad var der med hende? - Nej, jeg dræbte hende ikke.
Hør her.
Jeg har brug for din hjælp.
Liget i bagagerummet, dræbte du ham?
- Nej. - Hvem gjorde så? Cozens?
Jeg dræbte Cozens.
Jeg gjorde ham til syndebuk og fik sagen lukket.
Jeg har aldrig dræbt en mand før.
Jeg havde spillegæld,
så jeg lavede små opgaver som mellemmand.
En stemme i telefonen sagde, hvad jeg skulle gøre.
Hun sagde, jeg skulle dræbe Esther.
Jeg kunne ikke.
Så hun gjorde det selv.
Hvad er du ude på?
Hævn?
Gengældelse?
Retfærdighed.
Retfærdighed for Esther.
Folk her synes, du er for nem.
Jeg ved, det ikke er nemt at holde sin sti ren. Især her.
Denne kvinde.
Jeg ved ikke, hvem hun er, men hun er en del af
noget større.
Jeg er ikke den eneste på lønningslisten.
Hvordan vidste hun, Esther var her? Nogen sladrede.
Nogen herfra.
I vores afdeling.
Der er aldrig kun én stikker, Calloway.
De er lige her.
Lytter.
Overvåger.
Gemmer sig.
Hjælp mig med at jage dem ud og finde ud af, hvad der foregår.
Sarah Mannix?
Ja?
Mit navn er Shahara Hasan. Jeg er her for at tale om din søn Elias.
Han er i problemer, Sarah.
- Han vil ikke have noget med mig at gøre. - Han er i fængsel.
For mord.
De sociale myndigheder tog ham.
Da han var fire.
Jeg husker, hvordan han så på mig.
Den
blege
lille dreng på bagsædet i bilen
så sin mor sende ham til en plejefamilie.
Han fjernede ikke sit blik.
Jeg måtte lukke døren.
Han var sikrere væk fra mig. Det vidste jeg godt.
Jeg prøvede.
At se ham igen.
Og de sagde, at Elias intet ville have med mig at gøre.
Morleyerne.
Altså.
Det kan jeg ikke bebrejde ham.
Vil du se ham?
Hvordan er han?
Kvik.
Og alene.
De finder mig. Det ved du godt.
Og så dræber de dig.
Hvad end du vil gøre, så få det overstået.
- Jeg siger ikke noget. - Vi torturerer ikke, konstabel.
Vi uddanner.
Hasan!
Prøv igen, og jeg flår teknologien ud af ryggen på dig.
- Fuck dig! - Rolig, Hasan.
Løft hende op.
Sikke gode venner, Defoe.
Okay.
Se ikke sådan på mig.
- Hun er sammen med Mannix. - Måske, men...
Jeg stoler på hende.
Måske er det det, der får dig dræbt.
Hvordan du reagerer på det, jeg vil vise dig,
vil afgøre, hvordan det ender for dig.
Du er ikke den første kriminalbetjent, der finder Defoes lig.
Du er en af fire.
Kommissær Hillinghead, 1890.
Vicekommissær Whiteman, 1941.
Og mig.
Vicekommissær Hasan.
2023.
Var du i politiet?
Min efterforskning for 30 år siden førte mig...
...til denne dreng.
Elias Mannix.
Han var 15 år gammel.
Du kender ham godt.
Han bliver chefpolitiinspektør Mannix.
Regeringen sagde, de aldrig fandt bombemanden.
De løj, fordi det var dem, der gjorde det.
Det var Elias, der detonerede bomben.
Jeg så ham gøre det.
Tidsrejser er ægte.
Mannix vil tilbage til 1890 og danne en kult.
Denne kult vil indlede en række begivenheder,
der fører til den bombe, som Mannix' yngre jeg detonerer.
Så tager de magten og bygger det samfund, vi lever i i dag,
et samfund, hvor alle er elsket.
Vi lever i Mannix' utopi, hans fiks.
Mordene på en halv million uskyldige mennesker.
Nu skal han bare tilbage til 1890
og skabe den samme række begivenheder.
Sir Julian, tak, fordi du kom.
Jeg undskylder.
Jeg beder dig.
Mit kontor er lidt mere stille.
På mordaftenen blev en skikkelse fotograferet
i en alkove tæt på, hvor offeret blev fundet.
Fingeraftryk på gaslampen.
Et af dem er mit.
Jeg dæmpede gaslampen, da jeg hørte nogen komme.
Der var ingen andre steder at gemme sig end i alkoven.
Jeg tabte hovedet lidt.
Det ville du også, hvis du havde set det, jeg så.
- Indrømmer du, det er dig? - Absolut.
William, vil du ikke komme med noget te?
Te?
- Jeg sender nogen. - Nej, du skal hente den.
Det gør ham vred.
Jeg ville være mere forsigtig, sir Julian.
Du er her og ændrer din historie, og det fortæller mig, at du er bange.
En modig mand står foran mig.
Indtil videre.
Jeg vil fortælle dig alt, Alfred.
Sandheden og kun sandheden.
Det slår benene væk under dig.
Hvis du prøver at hjernevaske mig,
så spilder du din tid.
- Kommandør Mannix ville aldrig... - Det er sandheden.
I 2023 fandt jeg en plade.
Mannix optog hundredvis af dem, og på en af dem siger han dit navn.
Iris Maplewood.
Han sagde, du ville blive vigtig.
Jeg har længe villet vide hvorfor.
Mannix tror, du er en del af det, uanset om du ved det eller ej.
Nu du er her, vil jeg finde ud af, om du er ven eller fjende.
Hvis du er ven, kan du hjælpe os med at stoppe Mannix.
Det er...
...den største gang sludder, jeg nogensinde har hørt.
Før hende til Throat.
Okay, hør efter!
Vi har fundet nye beviser,
der tyder på, at Lee Cozens blev gjort til syndebuk
for mordet på manden i bagagerummet, den aften Farrell døde.
Jeg genåbner derfor efterforskningen.
Alle spor skal hurtigt revurderes.
Kom i sving.
Hey, Charlie. Hvad laver du?
- Jeg har en hastesag. - Du må vente.
- Fru Shirley, er vi klar? - Hør efter, piger.
Opkald til stationen overvåges. Charlie lytter, når de kommer ind.
Jeg vil vide, hvor hvert opkald kommer fra, og hvem de ringer til.
Calloways ordrer.
Opkald her.
Omstillingen.
- 456-577. - Jeg stiller dig om.
Kriminalbetjent Harris til retsmedicineren.
Jeg skal bruge retsmedicinerens rapport om den enøjede i bagagerummet.
Igen?
Den nar vil føre os på vildspor.
Endnu et opkald.
Omstillingen.
- 565-4444. - Jeg stiller dig om.
Det er Kathleen Squires.
Jeg kender ikke nummeret, men 565 er Mansion Houses omstilling.
Hvem vil du stilles om til?
Du er elsket.
Bliv på linjen, tak.
Ja?
Whiteman fortalte Calloway,
at Cozens blev gjort til syndebuk for liget i bagagerummet.
Calloway har genåbnet sagen, og hele afdelingen er på den.
Det var det. Hun lagde på.
- En kop kaffe mere? - Du burde komme til mig først, Kathleen.
- Eskorter frk. Squires til en celle. - Javel.
Undskyld.
Charlie! Hun sagde, hun ville dræbe min søn.
Vi får din søn i sikkerhed. Men for Esthers skyld, hvem er hun?
Nummeret fører til en privat omstilling i en bank.
Harker og Co. inde i byen.
Det er ikke Det Vilde Vesten.
Jeg stiller spørgsmålene, og vi følger reglerne. Forstået?
Velkommen til Harker Bank.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Jeg er kommissær Calloway. Det er vicekommissær Whiteman.
Vi vil gerne se manageren.
Hvad drejer det sig om?
En tydelig, kvindelig accent med en lunefuld tone.
Har du set hende?
...nede i boksen.
Det er sikrere dernede end noget andet sted i London.
Godt.
Det er da renere end en beskidt metrostation eller...
Det er hende.
Jeg er administrerende direktør. Hvad kan jeg hjælpe med?
Vi efterforsker en række mord,
og vi tror, at en, der arbejder i bankens omstilling, er involveret.
Vores omstilling? Er du sikker?
Må jeg stille et par spørgsmål, så vi kan komme i gang.
Denne vej.
Jeg skal kunne tænke klart, Whiteman. Bliv der.
- Undskyld. - Hvorfor?
Mit højre hook.
Alle ned!
Afsted med dig!
Vi skal tale sammen.
Du er elsket.
Jeg stak af hjemmefra, da jeg var 15.
Et par år senere møder jeg en fyr.
Han hed Danny.
Han var sjov.
Vi drak os fulde.
To måneder senere
var der en tynd blå linje og...
Alle sagde, jeg ikke skulle beholde det, og at jeg ikke kunne tage mig af det,
men jeg vidste, at det ville være det eneste i verden, der var mit.
Forstår du?
Jeg fandt Danny.
Det var ikke let, og...
Han er rig.
Man ville aldrig tro det.
Danny er en fin, død bankmands oldebarn,
og han lever af en eller anden fond.
Da jeg fortalte ham, at jeg var gravid,
talte jeg pludselig kun med hans advokater.
De troede, jeg var ude efter familieformuen.
Og Danny forsvinder.
Tak.
Da han blev født...
...kunne jeg ikke se på ham.
Jeg var bange.
At han ville se op på mig og
se alt det lort, jeg havde i mig.
Han ville ikke vide,
at jeg elskede ham.
Det gjorde jeg.
Mere end noget andet.
Sarah,
den bankmand, du nævnte,
hedder Julian Harker, ikke?
Ja. Hvordan vidste du det?
Jeg har kigget på Harkers stamtavle,
og jeg kunne ikke finde nogen, der hedder Daniel Harker.
Nej, Danny var ikke...
Han tog sin mors navn.
Barber.
Barber?
Sig, det ikke er ham.
Er du sikker?
Ja.
Pis.
Hasan, er alt okay? Var det et lommeopkald?
Hedder det stadig lommeopkald?
Ja, noget i den stil.
Hils Sarah fra mig.
- Hvordan... - Vi ses snart.
Er Barber på kontoret?
Jeg ringer angående en fange, der skulle være ankommet i eftermiddag.
Elias Mannix.
Vi prøver at finde ud af, hvad der sker med overførslen.
- Han burde være ankommet. - Hvad mener du?
Han blev kørt af Daniel Barber.
- Ja. - Vi kan ikke få fat på ham.
Få guvernøren til at ringe tilbage.
- Nå? - Ingen ved, hvor de er.
Pis!
Hey. Hasan!
Kom så.
Tror du stadig, vi prøver at hjernevaske dig?
Defoe!
Det er tid til præsentationen.
For tre år siden, som en del af min forskning i Deutsch-partiklen,
opdagede jeg en unormal neutrino-sporing.
Den trodsede alle naturlove, jeg troede, jeg forstod.
Jeg vidste bare, at jo tættere jeg kom på kilden,
startede det, du nu vil være vidne til.
Åh gud.
Tidsmæssig forskydning.
Man deler sig i flere tider.
Naturlig tidsrejse.
Videnskaben kan ikke forklare, hvad det er,
og måske er vi ikke klar til at forstå det.
Underlige sager 110 meter under jorden.
Det er det, Mannix vil have.
Det er tidsrejse, Iris.
Mannix løj for dig. Han dræbte alle de mennesker.
Sig til, når du skal kaste op. Det gør alle første gang.
Sig til, når du skal kaste op...
Jeg er okay.
Mannix bruger Throat til at rejse tilbage til 1890.
Der begynder rundturen,
hvor han skaber tidslinjen for sin egen eksistens.
Vi har fejlet, hver gang vi har forsøgt at stoppe rundturen.
Vi kan ikke stoppe den.
Vi kunne ikke dræbe Mannix, så vi prøvede at ødelægge Throat.
Vi har begravet den, blokeret den.
- Intet virker. - Hold mund, jeg...
Jeg kan højest tømme den, nedbryde den, holde den svag.
Når der er et mørkt energifelt, kan det ikke bruges.
Men det varer ikke længe.
Han kommer, og han vil bruge den.
Vi har set min krop dø.
Det er ikke muligt.
Det er ægte, Iris.
Hvis det er sandt,
hvis det allerede er sket, så har I allerede tabt.
I kan ikke stoppe den.
I dør.
Mannix tager tilbage.
Hvis det lykkes...
Hvad så?
Vi vil redde dem ved at stoppe bomben.
Hvad med dem, der er i live nu?
Du ved det ikke.
Det gør du ikke.
Du vil bare smadre det hele som alle andre terrorister.
Jeg ville få min søn igen.
Kom nu, Iris.
Vi har brug for dig.
Du tager fejl af mig.
Jeg er ikke din ven.
- Førte du dem hertil? - Hasan!
Defoe, vi skal have dig ud herfra. Afsted! Nu!
Bind hende.
Lad være! Stop det.
Vi har fundet hende. Vi har Maplewood.
Kriminalbetjent.
- Gjorde de dig fortræd? - Nej, chefpolitiinspektør.
Godt gået, kriminalbetjent.
Vis mig, hvad du har fundet.
Har du noget på hjertet, kriminalbetjent?
Nej, chefpolitiinspektør.
Hvad sagde de?
Paranoide fantasier.
Fortæl mig, hvad de sagde. Vær specifik.
De sagde...
De sagde, at det var dig, der detonerede bomben i 23.
Og den der Throat-ting,
hvad det end er,
var nøglen til det hele.
"Paranoide fantasier."
Vil du vide, hvad jeg lavede på Longharvest Lane?
Jeg ventede på et mirakel.
Og miraklet kom.
Det forsikrede mig om, at jeg var på rette vej.
En vej, der fører til nye verdener.
Folk vågner op hver dag her.
I det øjeblik de gør, husker de deres lænker.
De er fanger, og de ved det ikke engang.
Du har også dine lænker på, Alfred. Alle kan se dem.
Jeg forstår ikke, hvad du mener.
Når du knæler for din gud,
bliver dine løgne så tilgivet, hvis du forfølger andre for deres?
Jeg vil gøre det til mit livs mission
at afsløre jer.
Alle sammen.
Og jeg stopper ikke,
før sandheden om jer er kommet frem.
Du husker vist ikke, hvad der skete...
...til seancen, vel?
Hvad er det?
Din tilståelse af mordet.
Der er meget mere.
Et simpelt trick fra bedemanden,
og en død mand bliver en politimands forsmåede elsker.
Jeg har intet ønske om at afsløre den del af dig,
der fortjener at komme frem i lyset.
Din kærlighed til Henry er ingen forbrydelse.
Det er ingen synd.
Kærlighed er din eneste svaghed.
Gør Henry Ashe til syndebuk for Longharvest-mordet.
Sørg for, han bliver kendt skyldig,
og du og din familie har en fremtid.
Hvis du ikke gør det,
vil billederne ødelægge dig.
Sandheden har fundet sin plads.
Det er en dejlig kop te.
Det er alt, Paxman er god til.
Jeg slog ham ikke ihjel. Jeg ved ikke, hvem der gjorde.
Det har jeg aldrig vidst.
Min far var politibetjent.
Kommissær Hillinghead.
Du minder mig om ham.
Jernvilje, stædig.
Du tager mig med her til din synagoge.
Leder du efter svar på spørgsmål, din gud ikke kan hjælpe dig med?
Så længe han kan se hullet,
jeg laver i dit hoved, er det fint med mig.
Du kan ikke dræbe mig. Det er ikke tid.
Er det ikke tid?
Lad os afprøve den teori, okay?
Seks kamre, én kugle.
Hvorfor skulle Esther dø?
Jeg føler med dig.
Men mine svar kan ikke rette op på det.
Da du ikke selv kunne klare det, faldt det på mig.
Jeg ville aldrig gøre det.
Du er ung. Så selvsikker.
Jeg tror, du kom tættere på, end du ville indrømme.
Hvorfor var det lig så vigtigt?
Min far stillede det samme spørgsmål.
Det gjorde intet godt for ham.
Tænk.
Hvor meget vil du have?
Halvtreds tusind?
Hundrede?
Sig et tal. Intet er umuligt. Vi kan gå i banken nu.
Du kan flygte... Vent, stop!
Ved du, hvad der sker nu? Er det dette kammer eller det næste?
Jeg har sagt det.
Vi skulle bare lukke mordefterforskningen.
Hvem er "vi"?
Tag håndjernene af mig, så forklarer vi det hele.
- Kom nu! - Hun var kun et barn!
Hun ville forsvinde. Jeg ville sørge for det.
Hun skulle ikke at dø.
Der var for meget at miste.
Jeg ville ikke dræbe hende.
Åh, Karl.
Tror du, jeg nød det?
Vi kan gøre dig rig.
Oprethold loven, Whiteman.
- Jeg kan ikke lade hende gå, Calloway. - Hun går ikke.
Hun har tilstået.
Jeg hørte hvert eneste ord.
Du er anholdt for mordet på Lee Cozens og George Ackroyd.
Og du er anholdt for mordet på Esther Jankovsky.
Jeg vil smile til bødlen
vel vidende, at din hals knækker lige efter min.
Calloway, du skulle ikke gå ind, før forstærkningerne ankom.
Kriminalkommissær?
Giv mig pistolen.
- Tag håndjernene af hende. - Javel.
Hun er anholdt for mordet på et 11-årigt barn.
Jeg så hende tilstå.
Det er en skam.
Calloway!
Du er elsket.
Hej, mor.
Barber?
TIL SHAHARA
SPIL
Hej, Shahara.
Det er Elias.
Hvis jeg husker rigtigt,
så lytter du til det her i min fars lejlighed.
Jeg husker dit besøg i fængslet i morges, som var det i går.
Vi er hinandens spøgelser fra fortiden, nutiden og fremtiden.
Det er svært at forstå, ikke?
Men der er én ting, jeg ved med sikkerhed.
Vi mødes igen.
Tekster af: Martin Larsen