‫- הגופה -‬
‫אסור לעשן בבית הכנסת.‬
‫קרל?‬
‫קרל וייסמן?‬
‫הבן של הדסה?‬
‫פגשתי את אימך זמן קצר לפני מותה.‬
‫דיברנו עליך.‬
‫אפילו אתה לא תצליח להוציא דרשה מהמצב הזה.‬
‫ואם היטלר ואנשיו ישיגו את מבוקשם,‬
‫בקרוב לא יישאר לך קהל לשאת בפניו דרשות,‬
‫להתפלל למענו.‬
‫אני מתייחס לאנשים כמו שהם מתייחסים אליי.‬ ‫השלמתי עם זה.‬
‫ילדה יהודייה.‬
‫אסתר.‬
‫היא מתה בגללי.‬
‫מתה מידיך?‬ ‫-לא.‬
‫אבל בגלל החלטות שלי.‬
‫רבי...‬
‫לאדם כמוני יש סיכוי לזכות לרחמי האל?‬
‫לא את רחמיו אתה צריך לבקש‬
‫אלא את רחמי הילדה,‬
‫בעולם הזה או הבא.‬
‫תבדקו שם.‬
‫היא תכננה לבוא לכאן אתמול בלילה.‬
‫אני כאן!‬
‫חסן?‬
‫הצילו!‬ ‫-חסן?‬
‫אלוהים.‬ ‫-תודה.‬
‫מה נסגר?‬
‫חסן!‬
‫לא.‬
‫הגופות, הן היו ממש כאן.‬
‫מה קרה?‬
‫את בסדר?‬ ‫-לא.‬
‫סרקנו את הבית. אין שום דבר.‬
‫אין מסמכים, אין צנצנות, אין גופות. כלום.‬
‫ואנדרו מורלי?‬
‫גם אנדרו מורלי איננו.‬ ‫אנחנו מחפשים אותו, אבל...‬
‫תראי, אני לא יודע מה קורה,‬ ‫אבל אני סוגר את הסיפור.‬
‫אתה יודע שעוד לא גילינו הכול.‬ ‫אל תעשה את זה.‬
‫נפלת פה למחילת הארנב, שהארה.‬
‫אני לא יכול ללכת אחרייך.‬
‫אני מצטער.‬
‫הלו?‬ ‫-שאז?‬
‫תראי, בארבר אמר לנו להניח לך,‬
‫אבל... זה מטורף, ואני חייבת לדעת.‬
‫טביעות האצבעות שנתת לי, הן באמת מ-1890?‬
‫כן. למה?‬
‫טוב, כי...‬
‫קיבלתי תוצאות.‬
‫ויש התאמה מלאה ל...‬
‫שאז,‬
‫אלה הטביעות של אליאס מניקס.‬
‫הצלחת לרמות אותי, פרופסור.‬
‫יין צרפתי אורגני.‬
‫ארוחה לשניים.‬
‫אזיקים.‬
‫הדייט הראשון הכי טוב שהיה לי.‬
‫תראי,‬
‫אני מצטער ששיקרתי לך.‬
‫תאמיני לי,‬
‫ברגע שתדעי את האמת,‬
‫תביני למה אני עושה את זה,‬
‫למה "צ'אפל פרילס" עושים את זה.‬
‫איזו אמת?‬
‫בקרוב יספרו לך.‬
‫מי יספר?‬
‫הגענו.‬
‫היי!‬
‫קדימה.‬
‫רדי.‬
‫תפסיקי.‬
‫זוזי!‬
‫אני מצטער, אייריס.‬
‫נקווה שהחברה שלך שווה את זה, דפו.‬
‫תשתקי, לורנה.‬ ‫-אני שומעת אתכם.‬
‫אייריס מייפלווד.‬
‫סלקו את כיסוי הראש.‬
‫בסדר.‬
‫מי את, לכל הרוחות?‬
‫אויש.‬
‫אליאס, מי עשה לך את זה?‬
‫מנהל הכלא יעביר אותי לפלטהם‬ ‫היום אחר הצהריים.‬
‫מסתבר שכל הסוהרים שם מתרגלים מיינדפולנס.‬
‫גילית משהו, נכון?‬
‫משהו מוזר.‬
‫מרגישים בדידות, נכון?‬
‫תספרי לי. לשתף זה לקרב.‬
‫זה מהארכיון שלנו.‬
‫לאיש הזה קוראים סר ג'וליאן הארקר.‬ ‫זה צולם ב-1890.‬
‫שמעת עליו?‬
‫הזוג מורלי לא הזכיר אותו?‬
‫הוא מת ב-1941.‬
‫הוא היה בן 99.‬
‫הוא נהרג בביתו,‬
‫בחדר השינה שלו.‬
‫שוטר ירה בו.‬
‫שום דבר לא נשמע לך מוכר?‬
‫בחיים לא שמעתי עליו. למה?‬
‫איך הוא קשור לכל זה?‬
‫אלה טביעות האצבעות של הארקר.‬
‫ואלה...‬
‫טביעות האצבעות שלך.‬
‫אליאס,‬
‫הן זהות.‬
‫סימני האצבעות הראשונים‬ ‫נלקחו ממנורת הגז בסמטת לונגהרווסט.‬
‫הסימנים השניים באו מסר ג'וליאן הארקר.‬
‫זאת הוכחה שהוא היה שם.‬
‫ואיך השגת את זה?‬
‫חוסר תשומת לב של הארקר, אדוני.‬
‫דקטילוגרפיה היא שיגעון חולף מאירופה.‬ ‫זה בוודאי לא ראיות.‬
‫אינני מבין מה זה אמור להוכיח בכלל.‬
‫אני סבור שאתה כן מבין.‬
‫החוצפה שלך...‬ ‫-סר ג'וליאן הארקר‬
‫היה בזירת הפשע של הרצח בלונגהרווסט‬ ‫והוא ייחקר באופן רשמי,‬
‫בהתאם לכללים,‬
‫כאן ועכשיו!‬
‫הבורות שלך בעניין פשוט מרהיבה.‬
‫הבא אותו לכאן.‬
‫אתה יכול להעלות בדעתך קשר כלשהו בינך‬
‫לבין הארקר?‬
‫הוריך הביולוגיים? אבא שלך?‬
‫אין לי מושג מי אבא שלי.‬ ‫-והאימא הביולוגית שלך?‬
‫אתה יודע איפה היא?‬
‫מורלי אמר שהיא כנראה כבר מתה ממנת יתר.‬
‫כנראה?‬
‫למה היא חשובה?‬
‫הגופה ההיא, בני הזוג מורלי,‬ ‫כולם קשורים לאיש הזה.‬
‫אני צריכה לדעת מה הקשר שלך אליו,‬
‫למה טביעות אצבעותיכם זהות.‬
‫ואם אתה לא יודע, אולי היא יודעת.‬
‫שמה שרה.‬
‫שם משפחה מניקס?‬
‫אני זוכר את היצורים הדוחים‬ ‫שאיתם היא הסתובבה.‬
‫את סימני ההזרקות בזרוע שלה.‬
‫זה הכול.‬
‫אם היא לא מתה...‬
‫ולא משנה מה מצבה...‬
‫אני לא רוצה שהיא תדע עליי שום דבר.‬
‫בסדר?‬
‫מגס, אני צריכה שתשיגי לי‬ ‫כתובת של כל שרה מניקס בארץ.‬
‫תתמקדי באלה שיש להן תיק פלילי.‬
‫לא, אל תזוז.‬
‫אל תשמיע קול.‬
‫מוזר, אבל זאת הייתה כוונתי‬ ‫לפני שכיוונת אקדח אל ראשי.‬
‫גופת שוטר נמצאה ברציף הרכבת התחתית‬ ‫שבו נמצאה הילדה שבחדר המתים.‬
‫זה היה מעשה ידיך, נכון?‬
‫ומה איתה?‬
‫לא, לא הרגתי אותה.‬
‫תקשיב, בבקשה.‬
‫אני זקוק לעזרתך.‬
‫הגופה בתא המטען, אתה הרגת אותו?‬
‫לא.‬
‫אז מי כן? קזנס?‬
‫הרגתי את קזנס.‬
‫הפללתי אותו כדי לסגור את התיק.‬
‫לא הרגתי לפני כן.‬
‫היו לי חובות מהימורים.‬
‫אז עשיתי עבודות קטנות, סוג של תיווך.‬
‫קול בטלפון אמר לי מה לעשות, ואני עשיתי.‬
‫והיא אמרה לי להרוג את אסתר.‬
‫לא יכולתי.‬
‫אז היא הרגה בעצמה.‬
‫מה המטרה שלך?‬
‫נקמה?‬
‫פעולת תגמול?‬
‫צדק.‬
‫צדק לאסתר.‬
‫אנשים כאן חושבים שקל להשפיע עליך.‬
‫אבל אני יודע שלא קל‬ ‫לשמור על ניקיון כפיים, במיוחד כאן.‬
‫האישה הזאת,‬
‫אני לא יודע מי היא, אבל היא חלק ממשהו,‬
‫משהו גדול יותר.‬
‫ואני לא היחיד שעובד בשבילה.‬
‫איך היא ידעה שאסתר כאן? מישהו דיבר.‬
‫מישהו כאן.‬
‫במשטרה שלנו.‬
‫זה תמיד יותר מאחד, קאלוויי.‬
‫הם ממש כאן.‬
‫מאזינים.‬
‫מתבוננים.‬
‫מסתתרים.‬
‫תעזור לי לחשוף אותם, לברר מה באמת קורה.‬
‫שרה מניקס?‬
‫כן?‬
‫אני סמלת בילוש שהארה חסן.‬ ‫באתי לדבר על הבן שלך, אליאס.‬
‫הוא הסתבך בצרות, שרה.‬
‫תראי, הוא לא רוצה שום קשר איתי.‬
‫הוא בכלא.‬
‫על רצח.‬
‫באו מהרווחה ולקחו אותו.‬
‫כשהיה בן ארבע.‬
‫אני זוכרת איך הוא הסתכל עליי.‬
‫מין...‬
‫ילד...‬
‫קטן וחיוור במושב האחורי של האוטו,‬
‫שרואה את אימא שלו מוסרת אותו לאומנה.‬
‫הוא לא הפסיק להסתכל עליי.‬
‫הייתי צריכה לסגור את הדלת.‬
‫הוא היה בטוח יותר רחוק ממני.‬ ‫אפילו אני הבנתי את זה.‬
‫ניסיתי...‬
‫לראות אותו שוב.‬
‫והם אמרו שאליאס לא רוצה שום קשר איתי.‬
‫בני הזוג מורלי,‬
‫זאת אומרת.‬
‫אני מבינה אותו.‬
‫את רוצה לראות אותו?‬
‫איזה מין ילד הוא?‬
‫חכם.‬
‫ובודד.‬
‫ימצאו אותי, את יודעת?‬
‫ואז יהרגו אתכם.‬
‫אז תעשי כבר את מה שאת מתכוונת לעשות.‬
‫אני לא אדבר.‬
‫אנחנו לא מענים, שוטרת.‬
‫אנחנו מלמדים.‬
‫חסן!‬
‫אם תתגרי בי שוב,‬ ‫אני אתלוש לך את הטכנולוגיה מהגב.‬
‫לכי לעזאזל!‬ ‫-תרגיעי, חסן.‬
‫תרימו אותה.‬
‫יש לך חברים נחמדים, דפו.‬
‫טוב.‬
‫תפסיק להסתכל עליי כך.‬
‫היא עם מניקס.‬
‫אולי, אבל...‬
‫אני בוטח בה.‬
‫טוב, אולי בגלל זה אתה נהרג.‬
‫האופן שבו תגיבי למה שאני תכף אראה לך‬
‫יקבע איך זה יסתיים או לא יסתיים מבחינתך.‬
‫את לא הבלשית הראשונה‬ ‫שמגלה את גופתו של דפו.‬
‫את אחת מארבעה.‬
‫מפקח בילוש הילינגהד ב-1890,‬
‫סמל בילוש וייטמן ב-1941,‬
‫ואני,‬
‫סמלת בילוש חסן,‬
‫ב-2023.‬
‫היית שוטרת?‬
‫החקירה שלי לפני 30 שנה הובילה אותי...‬
‫לנער הזה,‬
‫אליאס מניקס.‬
‫הוא היה בן 15.‬
‫את מכירה אותו.‬
‫הוא התבגר וכעת הוא המפקד מניקס שלך.‬
‫השלטונות אמרו שלא גילו מי הפעיל את הפצצה.‬
‫הם שיקרו, כי הם עצמם עשו את זה.‬
‫אליאס הוא זה שפוצץ את הפצצה.‬
‫ראיתי אותו עושה את זה.‬
‫אפשר לנסוע בזמן.‬
‫מניקס מתכוון לחזור ל-1890‬
‫ולהקים כת.‬
‫הכת הזאת תתחיל שרשרת אירועים‬
‫שתוביל לפצצה שמניקס הצעיר יפוצץ.‬
‫ואז הם יתפסו את השלטון‬ ‫ויבנו את החברה שאנחנו חיים בה כיום,‬
‫חברה שבה כולם אהובים.‬
‫אנחנו חיים באוטופיה של מניקס,‬
‫בהזיה שלו,‬
‫שנבנתה על רצח של חצי מיליון חפים מפשע.‬
‫עכשיו הוא רק צריך לחזור ל-1890‬
‫וליצור אותה שרשרת אירועים.‬
‫סר ג'וליאן, תודה שבאת.‬
‫אני מתנצל.‬
‫אני... בבקשה.‬
‫במשרד שלי קצת יותר שקט.‬
‫בליל הרצח צולמה תמונה‬
‫של דמות שהסתתרה בגומחה‬ ‫סמוך למקום שבו התגלה קורבן הרצח.‬
‫טביעות אצבעות על מנורת הגז.‬
‫אחת, שלי.‬
‫עמעמתי את האור כששמעתי מישהו מתקרב.‬
‫לא היה היכן להסתתר מלבד הגומחה.‬
‫איבדתי עשתונות לרגע.‬
‫זה היה קורה גם לך‬ ‫אילו ראית את מה שאני ראיתי.‬
‫אתה מודה שזה אתה?‬ ‫-בהחלט.‬
‫ויליאם, תהיה נחמד ותביא לנו תה?‬
‫תה?‬
‫אבקש שיביאו.‬
‫לא, אני רוצה שאתה תביא.‬
‫זה ודאי עצבן אותו.‬
‫אני מציע לך להיות זהיר יותר, סר ג'וליאן.‬
‫העובדה שאתה כאן ומשנה את גרסתך‬
‫מלמדת אותי שאתה פוחד.‬
‫איש אמיץ עומד לפניי.‬
‫לעת עתה.‬
‫אני אספר לך הכול, אלפרד,‬
‫את כל האמת ורק אותה.‬
‫אתה תוכה בתדהמה.‬
‫אם את מנסה לעשות לי שטיפת מוח,‬
‫זה בזבוז זמן.‬
‫המפקד מניקס לעולם...‬ ‫-זאת האמת.‬
‫בשנת 2023 מצאתי תקליט.‬
‫מניקס הקליט מאות,‬ ‫ובאחד מהם הוא אומר את שמך.‬
‫אייריס מייפלווד.‬
‫הוא אמר שתהיי חשובה.‬
‫הרבה זמן רציתי לדעת למה.‬
‫מניקס מאמין שאת חלק מזה,‬ ‫ולא משנה אם את יודעת את זה או לא.‬
‫עכשיו, כשאת כאן,‬ ‫אני רוצה לברר אם את איתנו או נגדנו.‬
‫אם את איתנו,‬ ‫את יכולה לעזור לנו לעצור את מניקס.‬
‫זה...‬
‫פשוט זיבול השכל הכי גדול ששמעתי בחיים.‬
‫קחו אותה ל"גרון".‬
‫בסדר, תקשיבו.‬
‫גילינו ראיות חדשות‬
‫שעולה מהן שלי קזנס הופלל‬
‫ברצח האיש שהתגלה בתא המטען‬ ‫בליל מותו של פארל.‬
‫ולכן אני פותח שוב את החקירה.‬
‫יש לבחון מחדש ומהר את כל הרמזים.‬
‫לעבודה.‬
‫צ'רלי, מה אתה עושה?‬
‫זה משהו דחוף.‬ ‫-תצטרכי להתאפק.‬
‫גב' שירלי, אנחנו מוכנים?‬ ‫-תקשיבו, בנות.‬
‫יהיה מעקב אחר כל השיחות שמגיעות לתחנה,‬ ‫וצ'רלי יאזין כשהן יגיעו.‬
‫אני רוצה לדעת מאיזה שולחן כל שיחה יוצאת,‬
‫ולמי הם מטלפנים.‬
‫פקודה מקאלוויי.‬
‫שיחה פה.‬
‫מרכזייה.‬
‫456-577.‬ ‫-מעבירה אותך, אדוני.‬
‫הבלש האריס למשרד הפתולוג.‬
‫אני צריך את דוח הפתולוג‬ ‫על הגופה שתומת העין מתא המטען.‬
‫שוב?‬
‫הטיפש שולח אותנו שוב למרדף שווא.‬
‫עוד שיחה פה.‬
‫מרכזייה.‬
‫565-4444.‬ ‫-מעבירה אותך.‬
‫קת'לין סקוויירס. אני לא מזהה את המספר,‬
‫אבל 565 זה מרכזיית מעון ראש העיר.‬
‫למי להעביר את השיחה?‬
‫דע שאתה אהוב.‬
‫נא להמתין.‬
‫כן?‬
‫וייטמן סיפר לקאלוויי‬ ‫שקנזס הופלל בעניין הגופה בתא המטען.‬
‫קאלוויי פתח מחדש את החקירה.‬ ‫כל התחנה עובדת על זה שוב.‬
‫זהו. היא ניתקה.‬
‫עוד קפה, אדוני?‬
‫חבל שלא באת אליי קודם, קת'לין.‬
‫קחו את מיס סקוויירס לתא מעצר.‬ ‫-אדוני.‬
‫אני מצטערת, אדוני.‬
‫צ'רלי, בבקשה!‬ ‫היא אמרה שהיא תהרוג את הבן שלי.‬
‫נגן על הבן שלך, אני מבטיח,‬ ‫אבל למען אסתר, מי היא?‬
‫אני רק יודעת שהמספר עובר‬ ‫דרך מרכזייה פרטית בבנק,‬
‫הארקר ושות', בסיטי.‬
‫זה לא המערב הפרוע.‬
‫אם תראה אותה, אני אשאל את השאלות,‬ ‫נפעל לפי הכללים. ברור?‬
‫ברוכים הבאים לבנק הארקר, רבותיי.‬
‫איך אפשר לסייע לכם היום?‬
‫אני מפקח בילוש קאלוויי.‬ ‫זה סמל בילוש וייטמן.‬
‫נרצה לפגוש את המנהל.‬
‫יורשה לי לשאול במה מדובר?‬
‫אנחנו מחפשים זקנה עם הגייה מושלמת‬ ‫ומראה של כבשה תמימה. ראיתם אותה?‬
‫...למטה בכספת.‬
‫כפי הנראה, שם בטוח יותר‬ ‫מבכל מקום אחר בלונדון.‬
‫בסדר גמור.‬
‫זה בוודאי נקי יותר‬ ‫מתחנת רכבת תחתית מטונפת או...‬
‫זאת היא.‬
‫אני המנהלת. איך אני יכולה לסייע?‬
‫אנחנו חוקרים סדרה של מקרי רצח,‬
‫ואנחנו חושדים שמישהו שעובד‬ ‫במרכזייה הפרטית של הבנק הזה‬
‫מעורב בעניין.‬
‫המרכזייה שלנו? אתה בטוח?‬
‫אם תרשי לי לשאול כמה שאלות,‬ ‫נוכל להתחיל לבדוק.‬
‫מכאן.‬
‫אני צריך קור רוח, וייטמן. הישאר במקומך.‬
‫אני מתנצל, אדוני.‬ ‫-על מה?‬
‫על מכת האגרוף שלי.‬
‫כולם לרצפה.‬
‫קדימה! זוזי!‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫דעי שאת אהובה.‬
‫ברחתי מהבית כשהייתי בת 15.‬
‫כמה שנים אחר כך, פגשתי בחור.‬
‫אמר שקוראים לו דני.‬
‫הוא היה מצחיק.‬
‫השתכרנו.‬
‫חודשיים אחר כך,‬
‫ראיתי קו כחול דק...‬
‫וכולם אמרו שאני צריכה לעשות הפלה,‬
‫שאני לא אהיה מסוגלת לטפל בו,‬
‫ואני ידעתי שזה יהיה‬ ‫הדבר היחיד בעולם שיהיה שלי.‬
‫את מבינה?‬
‫אז איתרתי את דני.‬
‫זה לא היה קל, ו...‬
‫הוא עשיר.‬
‫הופתעתי.‬
‫התברר שדני נין של איזה בנקאי מכובד שמת,‬
‫ויש לו הכנסה מאיזו קרן נאמנות.‬
‫כשסיפרתי לו שאני בהיריון,‬
‫פתאום דיברתי רק עם עורכי דין שלו.‬
‫חשבו שאני רוצה את ההון של המשפחה.‬
‫ודני נעלם.‬
‫תודה.‬
‫כשהוא נולד...‬
‫לא הייתי מסוגלת להסתכל עליו.‬
‫פחדתי...‬
‫שהוא יסתכל אליי ו...‬
‫יראה את כל החרא שיש בי.‬
‫והוא לא ידע...‬
‫הוא לא ידע שאני אוהבת אותו.‬
‫ואהבתי.‬
‫יותר מכל דבר.‬
‫שרה,‬
‫הבנקאי הזה שהזכרת,‬
‫קוראים לו ג'וליאן הארקר, נכון?‬
‫כן. איך ידעת?‬
‫חקרתי את אילן היוחסין של משפחת הארקר,‬
‫ואין שם שום דניאל הארקר, למיטב ידיעתי.‬
‫לא, דני לא היה...‬
‫הוא אימץ את השם של אימא שלו,‬
‫בארבר.‬
‫בארבר?‬
‫תאמרי לי שזה לא הוא.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫שיט!‬
‫חסן, הכול בסדר? או שזאת שיחת תחת?‬
‫עוד מותר לומר "שיחת תחת"?‬
‫כן, משהו כזה.‬
‫תמסרי לשרה ד"ש.‬
‫איך ידעת...‬ ‫-נתראה בקרוב.‬
‫בארבר במשרד שלו?‬
‫היי, אני מתקשרת לגבי אסיר‬ ‫שהיה אמור להגיע אחר הצהריים.‬
‫שמו אליאס מניקס.‬
‫אנחנו מנסים לברר מה קורה עם ההעברה הזאת.‬
‫הוא כבר היה אמור להגיע.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫השוטר דניאל בארבר הוציא אותו.‬
‫כן.‬ ‫-אבל לא השגנו אותו.‬
‫תבקש ממנהל הכלא להתקשר אליי מיד.‬
‫נו?‬ ‫-אף אחד לא יודע איפה הם.‬
‫שיט!‬
‫היי. חסן!‬
‫קדימה.‬
‫את עדיין חושבת שזאת שטיפת מוח?‬
‫דפו!‬
‫הגיע הזמן להראות ולהסביר.‬
‫לפני שלוש שנים,‬ ‫במסגרת המחקר שלי על חלקיק דויטש,‬
‫הבחנתי בעקבות חריגות של נייטרינו.‬
‫זה היה בסתירה‬ ‫לכל חוקי הטבע שחשבתי שאני מבין.‬
‫ידעתי רק שככל שהתקרבתי למקור,‬
‫מה שאת עומדת לחוות עכשיו, התחיל לקרות.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫העתקה זמנית.‬
‫אדם מתפצל לכמה מצבי זמן.‬
‫מסע בזמן שמתרחש באופן טבעי.‬
‫לפי שעה אין לזה הסבר מדעי,‬
‫ואולי אנחנו עוד לא מוכנים להבין.‬
‫משהו מוזר מאוד, 110 מטר מתחת לאדמה.‬
‫זה מה שמניקס רוצה.‬
‫זה מסע בזמן, אייריס.‬
‫מניקס שיקר לך. הוא הרג את כל האנשים ההם.‬
‫תגידי כשתרצי להקיא.‬ ‫כולם מקיאים בפעם הראשונה.‬
‫תגידי כשתרצי להקיא...‬
‫אני בסדר.‬
‫מניקס משתמש ב"גרון" כדי לחזור ל-1890.‬
‫שם מתחיל הלופ‬
‫שבו הוא יוצר את קו הזמן של קיומו.‬
‫בכל פעם שניסינו לעצור את הלופ, נכשלנו.‬
‫אנחנו לא מצליחים לעצור אותו.‬
‫לא הצלחנו להרוג את מניקס,‬ ‫ולכן ניסינו להרוס את "הגרון".‬
‫ניסינו לקבור או לחסום אותו.‬
‫שום דבר לא עובד.‬ ‫-די לדבר. אני לא...‬
‫אני יכול רק לנקז אותו,‬ ‫לרוקן אותו, להחליש אותו.‬
‫יש סביבו שדה אנרגיה אפלה.‬ ‫כשהיא שם, אי אפשר להשתמש בו.‬
‫אבל זה לא יימשך לעד.‬
‫הוא בא והוא ישתמש בו.‬
‫ראינו את הגוף שלי מת.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫זה אמיתי, אייריס.‬
‫אם מה שאתם אומרים נכון,‬
‫אם זה כבר קרה,‬
‫אז כבר הפסדתם.‬
‫לא תוכלו לעצור את זה.‬
‫אתה תמות.‬
‫מניקס יחזור בזמן.‬
‫נניח שתצליחו.‬
‫מה יקרה אז?‬
‫אנחנו רק רוצים‬ ‫למנוע את הפיצוץ ולהציל חיים.‬
‫מה יקרה לאנשים שחיים עכשיו?‬
‫אתם לא יודעים.‬
‫אתם רק רוצים להחריב הכול כמו כל טרוריסט.‬
‫אקבל את הבן שלי בחזרה.‬
‫בבקשה, אייריס.‬
‫אנחנו זקוקים לך.‬
‫טעיתם בי.‬
‫אני לא איתכם.‬
‫הובלת אותם לכאן?‬
‫חסן!‬
‫דפו, צריך להוציא אותך מכאן.‬ ‫דפו, זוז! עכשיו!‬
‫תקשרו אותה.‬
‫לא! בבקשה.‬
‫מצאנו אותה, אדוני. מייפלווד בידינו.‬
‫בלשית.‬
‫הם פגעו בך?‬
‫לא, המפקד.‬
‫עבודה טובה, בלשית.‬
‫תראי לי מה גילית.‬
‫משהו מציק לך, בלשית?‬
‫לא, המפקד.‬
‫מה הם אמרו?‬
‫פנטזיות פרנואידיות, אדוני.‬
‫ספרי לי מה הם אמרו. בפרוטרוט.‬
‫הם אמרו...‬
‫הם אמרו שאתה פוצצת את הפצצה ב-2023.‬
‫ושהדבר הזה, "הגרון",‬
‫מה שזה לא יהיה,‬
‫הוא המפתח לכל העניין.‬
‫פנטזיות פרנואידיות...‬
‫אתה רוצה לדעת מה עשיתי בסמטת לונגהרווסט.‬
‫חיכיתי לנס.‬
‫והנס הזה התרחש.‬
‫הוא הבהיר לי שאני בדרך הנכונה,‬
‫דרך שתוביל לעולמות חדשים.‬
‫אנשים כאן מתעוררים בכל יום.‬
‫וברגע שהם מתעוררים, הם נזכרים בכבלים שלהם.‬
‫הם אסירים, והם אפילו לא מודעים לזה.‬
‫גם אתה כבול, אלפרד. כל אחד יכול לראות.‬
‫חוששני שאני לא מבין מה כוונתך.‬
‫כשאתה כורע ברך בפני האל שלך,‬
‫אתה סבור שהוא ימחל לך על שקריך‬ ‫אם תרדוף אנשים אחרים בגלל השקרים שלהם?‬
‫זאת תהיה משימת חיי‬
‫לחשוף אותך.‬
‫את כולכם.‬
‫ולא אעצור‬
‫עד שהאמת עליך תצא לאור.‬
‫אתה... לא בדיוק זוכר מה קרה‬
‫בסיאנס, נכון?‬
‫מה זה?‬
‫ההודאה שלך ברצח.‬
‫יש עוד רבות.‬
‫תכסיס פשוט של קברן‬
‫הופך גבר מת למאהב דחוי של שוטר.‬
‫אין בי שום רצון להעניש או לחשוף‬
‫את החלק בך שראוי לאור יותר מכול.‬
‫אהבתך להנרי‬
‫איננה פשע.‬
‫גם לא חטא.‬
‫אהבה היא החולשה היחידה שלך.‬
‫אם תפליל את הנרי אש ברצח בסמטת לונגהרווסט‬
‫ותוודא שיימצא אשם,‬
‫לך ולמשפחתך יהיה עתיד.‬
‫אם לא תעשה זאת,‬
‫התמונות האלה יהרסו אותך.‬
‫האמת מצאה את מקומה.‬
‫זה ספל תה טוב.‬
‫בזה מסתכמים כישוריו של פקסמן.‬
‫אני לא הרגתי אותו.‬
‫אינני יודע מי הרג.‬
‫מעולם לא ידעתי.‬
‫אתה יודע, אבי היה שוטר.‬
‫מפקח בילוש אלפרד הילינגהד.‬
‫אתה מזכיר לי אותו.‬
‫עקשנות גחמנית ועיוורת.‬
‫להביא אותי לכאן, לבית הכנסת שלך,‬
‫לחפש תשובות לשאלות‬ ‫שהאל שלך לא יכול לסייע לך בהן.‬
‫כל עוד יוכל לראות מבעד לחור‬ ‫שאעשה לך בראש, זה מספיק טוב בשבילי.‬
‫אינך יכול להרוג אותי. עוד לא הגיעה השעה.‬
‫עוד לא הגיעה השעה?‬
‫בואי נבחן את התאוריה הזאת, טוב?‬
‫שישה תאים, כדור אחד.‬
‫למה אסתר הייתה צריכה למות?‬
‫אני מבינה את צערך.‬
‫אבל אין לי תשובה שתקל עליו.‬
‫הואיל ולא יכולת לבצע את זה בעצמך,‬
‫זה היה תלוי בי.‬
‫מעולם לא תכננתי לעשות את זה.‬
‫אתה צעיר, בטוח כל כך.‬
‫אני חושבת שהיית קרוב לזה‬ ‫יותר מכפי שאתה מוכן להודות.‬
‫למה הגופה הזאת הייתה כה חשובה?‬
‫אבי שאל אותה השאלה.‬
‫גם הוא לא הרוויח מזה שום דבר.‬
‫חשוב.‬
‫כמה אתה רוצה?‬
‫חמישים אלף?‬
‫מאה?‬
‫נקוב במספר. הכול אפשרי.‬ ‫אפשר ללכת לבנק עכשיו.‬
‫תוכל להימלט... חכה, עצור!‬
‫את יודעת מה קורה עכשיו, נכון?‬ ‫זה התא הזה או הבא אחריו.‬
‫אמרתי לך.‬
‫היינו רק צריכים לסגור את חקירת הרצח.‬
‫מי זה "היינו"?‬
‫סלק את האזיקים ונוכל להסביר הכול.‬
‫בבקשה!‬ ‫-היא הייתה רק ילדה!‬
‫היא הייתה נעלמת. הייתי דואג לכך.‬
‫לא היה צורך שתמות.‬
‫יותר מדי היה מונח על הכף.‬
‫לא רציתי להרוג אותה.‬
‫קרל,‬
‫אתה חושב שנהניתי מזה?‬
‫אתה יכול להיות עשיר.‬
‫תהיה שוטר, וייטמן.‬
‫אני לא יכול לשחרר אותה, קאלוויי.‬ ‫-לא אשחרר אותה.‬
‫היא הודתה.‬
‫שמעתי כל מילה.‬
‫אתה עצור על רצח‬ ‫לי קזנס והשוטר ג'ורג' אקרויד.‬
‫ואת עצורה על רצח אסתר ינקובסקי.‬
‫אפגוש את התליין עם חיוך,‬
‫כי אדע שהמפרקת שלך תישבר מיד אחריי.‬
‫קאלוויי, אמרתי לך‬ ‫לא להיכנס לפני שתגיע תגבורת.‬
‫פקד?‬
‫תן לי את האקדח.‬
‫שחרר אותה, למען האל.‬ ‫-אדוני.‬
‫היא עצורה על רצח ילדה בת 11, אדוני.‬
‫הייתי עד להודאה שלה.‬
‫חבל.‬
‫קאלוויי!‬
‫דע שאתה אהוב.‬
‫שלום, אימא.‬
‫בארבר?‬
‫- לשהארה -‬
‫- הפעילי -‬
‫שלום, שהארה.‬
‫כאן אליאס.‬
‫אם זיכרוני אינו מטעני,‬
‫את מקשיבה לזה בדירה של אבי.‬
‫אני זוכר את הביקור שלך בכלא הבוקר‬ ‫כאילו היה אתמול.‬
‫שנינו רוחות העבר, ההווה והעתיד זה של זה.‬
‫קשה לתפוס את זה, נכון?‬
‫אבל דבר אחד אני יודע בוודאות.‬
‫עוד נשוב וניפגש.‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬