Rökning är inte tillåtet i shul.
Karl?
Karl Weissman?
Hadassas pojke.
Jag träffade din mor strax innan hon dog.
Vi pratade om dig.
Inte ens du kan hålla en predikan om det här.
Om Hitlers män får som de vill har du snart ingen kvar att predika för,
eller be för.
Jag behandlar folk som de behandlar mig. Jag har förlikat mig med det.
Ett judiskt barn.
Esther.
Hon är död på grund av mig.
- Gjorde du det? - Nej.
Men på grund mina val.
Rabbi...
Kan en man som jag få nåd i Guds ögon?
Det är inte hans nåd som du bör söka.
Utan barnets.
I det här livet eller i nästa.
Kolla där borta.
Hon skulle åka hit igår kväll.
Här inne!
Hasan?
- Hjälp! - Hasan?
- Herregud! - Tack!
Vad fan?
Hasan?
Nej!
Kropparna fanns här.
Vad hände?
- Mår du bra? - Nej.
Vi genomsökte huset.
Inga dokument, behållare eller kroppar. Inget.
Och Andrew Morley?
Ingen Andrew Morley heller. Vi letar efter honom, men...
Jag vet inte vad som pågår, men jag sätter stopp här.
Det finns mer. Gör inte det.
Du har gått för långt, Shahara.
Jag kan inte låta dig fortsätta.
Jag beklagar.
- Hej. - Shaz?
Barber har sagt åt oss att inte prata med dig.
Men det här är galet så jag måste veta.
Är avtrycken som du gav mig verkligen från 1890?
Ja. Hurså?
Okej. Jag har fått resultaten.
De matchar till 100 procent med...
Shaz.
Det är Elias Mannix fingeravtryck.
Du lurade mig, professorn.
Ekologiskt franskt vin.
Middag för två.
Handbojor.
Den bästa första dejten som jag har varit på.
Hör här...
Förlåt att jag ljög.
Tro mig.
När du får veta sanningen, inser du varför jag gör det här.
- Varför Chapel Perilous gör det här. - Vilken sanning?
Du får snart veta.
Av vem?
Vi är framme.
Hördu!
Gör det.
Ner.
Sluta!
Gå!
Jag beklagar, Iris.
Hoppas att hon är värd det, Defoe.
- Håll käften, Lorna. - Jag hör er.
Iris Maplewood.
Ta av huvan.
Okej.
Vem fan är du?
Herregud!
Vem gjorde det, Elias?
Jag ska förflyttas till Feltham i eftermiddag.
Tydligen utövar plitarna där mindfulness.
Du har fått reda på något, va?
Något konstigt.
Det är ensamt, va?
Berätta. Att dela är att bry sig.
De här finns i våra arkiv.
Den här mannen heter sir Julian Harker. Bilden togs 1890.
Har du hört talas om honom?
Har paret Morley nämnt honom?
Han dog 1941.
Han blev 99 år.
Han dödades i sitt eget hem.
I sitt eget sovrum.
En polis sköt honom.
Låter det bekant?
Jag har aldrig hört talas om honom. Hurså?
Vad har han med saken att göra?
Det här är Harkers fingeravtryck.
Och de här,
är dina fingeravtryck.
Elias...
De är identiska.
De första fingeravtrycken togs från gaslyktan på Longharvest Lane.
De andra är sir Julian Harkers egna.
Det är bevis på att han var där.
Hur fick du tag på det?
Genom ett förbiseende av Harker, sir.
Daktyloskopi är en kontinental fluga. Det är knappast bevis.
Jag vet inte vad det här ska bevisa.
- Jag tror att ni gör det, sir. - Din oförskämdhet är...
Sir Julian Harker var på mordplatsen så han ska förhöras
och granskas. Här och nu!
Din okunnighet är ganska häpnadsväckande.
Ta in honom.
Kan du komma på någon koppling som du kan ha haft till Harker?
Dina biologiska föräldrar? Din pappa?
- Jag kände aldrig min pappa. - Din mamma, då?
Vet du var hon är?
Morley sa att hon nog har tagit en överdos.
"Nog?"
Hur angår det saken?
Den döda kroppen och paret Morley är kopplade till den här mannen.
Jag måste veta din koppling.
Varför dina fingeravtryck matchar hans. Om du inte vet, kanske hon gör det.
Hon heter Sarah.
Är hon en Mannix?
Jag minns äcklen som hon umgicks med.
Sprutmärkena på hennes arm.
Det är allt.
Om hon inte är död...
så kvittar det hur hon mår.
Jag vill inte att hon vet något om mig. Okej?
Mags, du måste ge mig adresserna till alla Sarah Mannix i landet.
Fokusera på dem som finns i belastningsregistret.
Nej, rör dig inte.
Inte ett ljud.
Det var min avsikt innan du satte en pistol mot mitt huvud.
En polis hittades död på samma perrong som flickan som ligger på bårhuset.
Det var du, va?
- Hon, då? - Jag dödade inte henne.
Lyssna på mig. Snälla.
Jag behöver din hjälp.
Kroppen i bagageutrymmet. Dödade du honom?
Nej.
Vem gjorde det? Cozens?
Jag dödade Cozens.
Jag satte dit honom för att avsluta fallet.
Jag har aldrig dödat någon tidigare.
Jag hade spelskulder så jag utförde småjobb som mellanhand.
En röst i telefonen sa vad jag skulle göra.
Hon sa att jag skulle döda Esther.
Jag kunde inte göra det.
Så hon gjorde det själv.
Vad är du ute efter?
Hämnd?
Vedergällning?
Rättvisa.
Rättvisa för Esther.
Folk tror att du är lätt att köra med.
Det är inte lätt att undvika problem. Särskilt här.
Den här kvinnan...
Jag vet inte vem hon är, men hon är en del av något.
Något större.
Jag är inte den enda som hon anlitar.
Hur visste hon om Esther?
- Någon berättade det. - Någon här.
På vår rotel.
Det finns aldrig bara en tjallare.
De finns här.
De lyssnar.
De iakttar oss.
De gömmer sig.
Hjälp mig att hitta dem och ta reda på vad som händer.
Sarah Mannix?
Ja?
Jag heter Shahara Hasan. Jag vill prata om din son Elias.
Han har hamnat i knipa, Sarah.
Han vill inte veta av mig.
Han sitter i fängelse.
För mord.
Socialen tog honom.
När han var fyra år.
Jag minns hur han tittade på mig.
Den bleka,
lilla ungen i bilens baksäte,
som ser hur hans mamma lämnar honom till ett fosterhem.
Han stirrade på mig.
Jag var tvungen att stänga dörren.
Han var tryggare utan mig. Till och med jag insåg det.
Jag försökte träffa honom igen.
Men de sa att Elias inte ville veta av mig.
Paret Morley, alltså.
Jag kan inte klandra honom.
Vill du se honom?
Hur är han?
Skärpt.
Och ensam.
De kommer att hitta mig.
Och döda dig.
Vad du än tänker göra, se till att få det överstökat.
Jag säger inget.
Vi torterar inte någon, konstapeln.
Vi utbildar.
Hasan!
Gör du det en gång till så sliter jag ut apparaten.
- Dra åt helvete! - Ta det lugnt, Hasan.
Lyft upp henne.
Fina vänner du har, Defoe.
Okej.
Ge mig inte den blicken.
Hon jobbar för Mannix.
Kanske, men jag litar på henne.
Det kanske är det som blir din död.
Hur du reagerar på det jag ska visa kommer att avgöra utgången för dig.
Du är inte den första polisen som har hittat Defoes kropp.
Du är en av fyra.
Kriminalkommissarie Hillinghead, 1890.
Kriminalinspektör Whiteman, 1941.
Och jag.
Kriminalinspektör Hasan.
2023.
Har du varit polis?
Min utredning för 30 år sen ledde mig...
till den här pojken. Elias Mannix.
Han var 15 år.
Du känner honom.
Han skulle vuxen och din kommendör Mannix.
Regeringen sa att bombaren inte hittades. De ljög för att det var dem.
Det var Elias som detonerade bomben.
Jag såg honom göra det.
Tidsresor är verkliga.
Mannix tänker återvända till 1890 och bilda en sekt.
Sekten kommer att initiera händelser
som leder till bomben som den unge Mannix ska detonera.
Sen tar de makten och skapar det samhälle vi lever i idag.
Ett samhälle där alla är älskade.
Vi lever i Mannix utopi - hans "fix".
Byggt på mord på en halv miljon oskyldiga.
Allt han behöver göra nu är att återvända till 1890
och skapa samma händelseförlopp.
Sir Julian, tack för att ni kom.
Jag beklagar.
Varsågod.
Mitt kontor är lite lugnare.
På mordnatten togs ett foto på en figur,
som gömde sig i en alkov i närheten av offret.
Avtryck på gaslyktan.
Ett är mitt.
Jag dämpade gasljuset när jag hörde någon komma.
Det fanns ingen annanstans att gömma sig än i alkoven.
Jag tog ett dumt beslut.
Det hade du också gjort om du såg det som jag såg.
- Medger du att det är du? - Absolut.
- William, kan du ge oss lite te? - Te?
- Jag ber någon ta in det. - Jag vill att du hämtar det.
Det kommer att göra honom arg.
Jag skulle vara försiktigare om jag var er, sir Julian.
Det faktum att du är här och ändrar din version tyder på att du är rädd.
En modig man står framför mig.
För tillfället.
Jag ska berätta allt, Alfred.
Hela sanningen, inget annat.
Du kommer att tappa hakan.
Om du försöker hjärntvätta mig så är det förgäves.
- Kommendör Mannix skulle aldrig... - Det är sanningen.
Jag hittade en skiva 2023.
Mannix spelade in hundratals och på en av dem säger han ditt namn.
Iris Maplewood.
Han sa att du skulle bli viktig. Jag har länge velat veta varför.
Mannix tror att du är en del av det här, oavsett om du vet det eller inte.
Du är här och jag vill ta reda på om du är vän eller ovän.
Om du är vän kan du hjälpa oss att stoppa Mannix.
Det här är...
bokstavligen det värsta skitsnacket som jag har hört.
Ta henne till The Throat.
Okej, lystring.
Vi har nya bevis som tyder på att Lee Cozens falskeligen sattes dit
för mordet på mannen som hittades i bagageutrymmet natten då Farrell dog.
Därför återupptar jag utredningen.
Alla ledtrådar ska granskas på nytt.
Sätt igång.
Charlie, vad gör du?
- Det är akut. - Du får hålla dig.
- Mrs Shirley, är vi klara? - Lyssna noga.
Samtal till stationen ska övervakas. Charlie ska lyssna med.
Jag vill veta vems skrivbord samtalen kommer från och vem de ringer.
Det är Calloways order.
Samtal.
Växeln.
- 456-577. - Jag kopplar er, sir.
Assistent Harris till coronern.
Jag behöver rapporten om det enögda liket i bagageutrymmet.
- Igen? - Idioten vill göra ett nytt försök.
Ett annat samtal här.
Växeln.
- 565-4444. - Jag kopplar.
Kathleen Squires. Okänt nummer för mig,
men 565 är Mansion Houses telefonväxel.
Vem kan jag koppla ditt samtal till?
Vet att du är älskad.
Var god och dröj.
Ja?
Whiteman har berättat för Calloway att Cozens sattes dit.
Calloway har återupptagit utredningen. Hela roteln jobbar med det.
Det var det. Hon la på.
- En kaffe till? - Jag önskar att du kom till mig först.
- För miss Squires till en cell. - Ja, sir.
Jag beklagar, sir.
Charlie, snälla! Hon sa att hon skulle döda min son.
Vi ska skydda din son. Men för Esthers skull, vem är hon?
Numret går via en växel på en bank.
Harker & Co. i City.
Om du ser henne ställer jag frågorna. Vi följer reglerna. Förstått?
Välkomna till Harker Bank, mina herrar. Hur kan jag hjälpa er?
Jag är kriminalkommissarie Calloway. Det är inspektör Whiteman.
- Vi vill träffa direktören. - Vad gäller det?
En brud som pratar vackert, men har en styv uppsyn.
Har du sett henne?
Nere i bankvalvet.
Det är nog säkrare där än någon annanstans i London.
Vad bra.
Det är renare än en smutsig tunnelbanestation eller...
Det är hon.
Jag är verkställande direktör. Vad kan jag göra?
Vi utreder ett antal mord,
och vi tror att någon som jobbar i bankens växel kan vara inblandad.
Vår växel? Är du säker på det?
Om du låter mig ställa några frågor så kommer vi igång.
Den här vägen.
Jag vill göra det lugnt. Stanna här.
- Förlåt, sir. - För vad?
För min högerkrok.
Ner, allihop.
Rör på påkarna. Gå!
Vi måste prata.
Vet att du är älskad.
Jag rymde hemifrån när jag var 15.
Ett par år senare träffade jag en kille.
Han hette Danny.
Han var rolig.
Vi blev fulla.
Två månader senare,
fick jag en tunn blå linje.
Alla sa att jag inte skulle behålla det och att jag inte skulle klara av det.
Jag visste att det skulle vara en sak i världen som bara var min.
Du vet.
Jag letade upp Danny.
Det var inte lätt och...
Han var rik.
Det kunde man inte tro.
Danny var barnbarnsbarn till en död bankir,
och levde på ärvda pengar.
Jag berättade att jag var gravid
men fick bara prata med hans advokater.
De trodde att jag ville ha pengar.
Sen försvann Danny.
Tack!
När han föddes,
klarade jag inte av att titta på honom.
Jag var rädd.
Att han skulle titta på mig
och se all skit som jag bar på.
Han skulle inte förstå att jag älskade honom.
Det gjorde jag.
Mer än nåt annat.
Sarah, bankiren som du nämnde,
heter Julian Harker, va?
Ja. Hur visste du det?
Jag har sökt i Harkers stamträd,
men det finns ingen som heter Daniel Harker, såvitt jag vet.
Nej, Danny var inte... Han tog sin mammas namn.
Barber.
Barber?
Säg att det inte är han här.
- Är du säker? - Ja.
Fan!
Är allt okej? Eller var det en fickringning?
- Kan man fortfarande säga så? - Ja, typ.
Hälsa Sarah.
- Hur visste du... - Vi ses snart.
Är Barber på kontoret?
Jag ringer om en fånge som skulle ha kommit.
Elias Mannix.
Vi undersöker vad som har hänt.
- Han borde ha anlänt nu. - Vad menar du?
Han löstes ut av Daniel Barber, men vi får inte tag på honom.
Be din chef att kontakta mig.
- Nå? - Ingen vet var de är.
Fan!
Hasan!
Kom igen!
Tror du fortfarande att vi försöker hjärntvätta dig?
Defoe!
Dags att visa och berätta.
För tre år sen, genom min forskning om Deutschs partikel,
upptäckte jag ett avvikande neutrinospår.
Det trotsade alla naturlagar som jag trodde att jag förstod.
Allt jag visste var att ju närmare källan jag kom,
började det du som du ska få uppleva att hända.
Herregud.
Temporal förskjutning.
Man delar upp sig i flera tidstillstånd.
Naturligt förekommande tidsresor.
Ingen vetenskap kan förklara det, men vi är kanske inte redo att förstå det.
110 meter under jorden.
Det här är vad Mannix vill göra. Det är tidsresande, Iris.
Mannix ljög för dig. Han dödade alla människorna.
Säg till när du ska kräkas. Alla gör det första gången.
Jag mår bra.
Mannix använder Throat för att återvända till 1890.
Det är där loopen börjar och där skapar han tidslinjen för sin egen existens.
Vi har misslyckats varje gång som vi har försökt stoppa loopen.
Vi kunde inte döda Mannix. Vi försökte förstöra Throat.
Vi har försökt gräva ner den.
- Inget verkar fungera. - Sluta prata.
Jag kan bara tömma och utarma den så att den blir svag.
Runtom finns ett energifält som gör den obrukbar.
Men det varar inte.
Han kommer hit och han kommer att använda den.
- Vi har sett min kropp dö. - Det är omöjligt.
Det är på riktigt, Iris.
Om det du säger är sant
och om det redan har hänt, så har du redan förlorat.
Du kan inte stoppa det. Du kommer att dö.
Mannix kommer att återvända.
Säg att du lyckas. Vad händer sen?
Vi vill rädda alla liv genom att stoppa bomben.
Vad händer med de som lever nu?
Du vet inte.
Det gör du inte.
Du vill bara förstöra allt, precis som alla terrorister.
Jag skulle få tillbaka min son.
Iris, snälla.
Vi behöver dig.
Ni misstar er.
Jag är inte er vän.
Ledde du dem hit?
Hasan!
Defoe, vi måste ta dig härifrån. Sätt fart!
Bind fast henne.
Nej! Snälla.
Vi har hittat henne. Maplewood är säkrad.
Inspektören.
- Gjorde de dig illa? - Nej, kommendören.
Bra jobbat, inspektören.
Visa vad du hittade.
Är det något du tänker på?
Nej, kommendören.
Vad sa de?
Paranoida fantasier, sir.
Berätta vad de sa. Precisera dig närmare.
De sa...
att det var du som detonerade bomben 2023.
Och den här Throat-grejen, vad det än är,
var nyckeln till allt.
"Paranoida fantasier."
Vill du veta vad jag gjorde på Longharvest Lane?
Jag väntade på ett mirakel.
Och miraklet inträffade.
Det visade mig att jag var på rätt väg.
En väg som leder till nya världar.
Folk vaknar varje dag här.
Så fort de gör det, tänker de på sina bojor.
De är fångar och de vet inte ens om det.
Du har också dina bojor, Alfred. Alla kan se det.
Jag förstår tyvärr inte vad du menar.
När du knäböjer inför din Gud,
känner du att dina lögner blir förlåtna om du jagar andra för deras?
Jag ska göra det till mitt livs stora uppdrag att avslöja dig.
Allt om dig.
Och jag kommer inte att sluta
förrän sanningen om dig har uppdagats.
Du minns inte riktigt vad som hände
på seansen, va?
Vad är det?
Ditt morderkännande.
Det finns många fler.
Ett begravningsentreprenörsknep.
En död man blir en polismans försmådda älskare.
Jag vill inte straffa eller avslöja den del av dig som behöver komma ut.
Din kärlek till Henry är inget brott.
Det är ingen synd.
Kärleken är din enda svaghet.
Sätt dit Henry Ashe för Longharvest-mordet.
Se till att han är skyldig
så får du och din familj en framtid.
Om du inte gör det kommer fotografierna att förgöra dig.
Sanningen har funnit sin rätta plats.
Det var gott te. Det är allt Paxman duger till.
Jag dödade honom inte.
Jag vet inte vem som gjorde det.
Jag har aldrig vetat det.
Min far var polisman.
Kriminalkommissarie Alfred Hillinghead.
Du påminner om honom.
Egensinnig och besinningslöst envis.
Du har tagit mig din synagoga
för att få svar på frågor som din Gud inte kan besvara.
Om Han kan se genom hålet som jag ska göra i ditt huvud så gör det inget.
Du kan inte döda mig. Det är inte rätt tidpunkt.
Inte rätt tidpunkt?
Ska vi sätta den teorin på prov?
Sex kammare och en kula.
Varför behövde Esther dö?
Jag känner din sorg.
Men jag har inget svar som kan lindra den.
Eftersom du inte kunde göra det föll det på mig.
Jag skulle aldrig göra det.
Du är ung och bestämd.
Jag tror att du var närmare att göra det än vad du vågar erkänna.
Varför var den kroppen så viktig?
Min far ställde samma fråga.
Det ledde inte till något gott.
Tänk efter. Hur mycket vill du ha?
50 000?
100 000?
Säg en summa. Vi kan gå till banken nu.
Du kan fly... Sluta!
Du vet vad som händer nu, va? Är det den här kammaren eller nästa?
Jag har sagt det.
- Vi ville ha mordutredningen avslutad. - Vilka är vi?
Lossa mig, så kan vi förklara allt.
- Snälla! - Hon var bara ett barn.
Hon hade försvunnit. Hon behövde inte dö.
Det fanns för mycket att förlora.
Jag ville inte döda henne.
Karl. Tror du att jag gillade det?
Vi kan göra dig rik.
Var en polis, Whiteman.
- Jag kan inte låta henne komma undan. - Nej då.
Hon har erkänt.
Jag hörde vartenda ord.
Du är gripen för mordet på Lee Cozens och George Ackroyd.
Och du är gripen för mordet på Esther Jankovsky.
Jag ska möta bödeln leende
med vetskapen att din nacke kommer att knäckas efter min.
Calloway, jag sa åt dig att vänta på förstärkning.
Chefen?
Ge mig pistolen.
- Lossa henne, för Guds skull. - Sir.
Hon är gripen för mordet på ett 11-årigt barn, sir.
- Jag hörde hennes erkännande. - Så synd.
Calloway!
Vet att du är älskad.
Hej, mamma.
Barber?
TILL SHAHARA
SPELA
Hej, Shahara.
Det är Elias.
Om inte mitt minne sviker mig lyssnar du på det här i min fars lägenhet.
Jag minns ditt besök i fängelset i morse som om det vore igår.
Vi är varandras spöken i dåtid, nutid och framtid.
Det är svårt att förstå, va?
Men en sak vet jag med säkerhet.
Vi kommer att träffas igen.