TĚLA
Vše je připravené, pane.
Kolik jich ještě zbývá?
Po téhle ještě jedna, pane.
Díky, Mullinsi.
Nahrávání desky číslo 255.
Dobrý den, Shaharo.
Tady Elias.
Jsme si navzájem duchy minulosti, přítomnosti i budoucnosti.
Těžko se to chápe, že?
Ale jednu věc vím jistě.
Znovu se setkáme.
14. července se pro vás všechno změní.
Tohle město a ti, kdo slouží jeho chamtivosti,
budou vyhlazeni.
Při prvním výbuchu zemře dvě stě tisíc lidí.
V následné ohnivé bouři jich zemře dalších dvě stě tisíc.
Konečný počet obětí bude dvojnásobný.
Následný chaos všem ukáže, že vládnoucí třída
jako zištní paraziti,
a připraví půdu pro budoucnost,
která bude stát za to. To vám slibuju.
Dne 14. července
sehrajete důležitou roli, Shaharo.
Tu nejdůležitější.
Nemůžete to zastavit.
Už je to minulostí.
Není 14. července dneska?
Jsem přesvědčená, že hlas patří siru Julianovi Harkerovi,
který zemřel v roce 1941.
Byl zakladatelem banky Harker and Co.
Taky vedl sektu soudného dne. Banka i kult pořád fungují.
Vedoucí detektiv a můj šéf Barber je Harkerovým pravnukem.
A jsem přesvědčena, že i otcem Eliase Mannixe,
kterého včera vyzvedl z vězení a od té doby se po něm slehla zem.
Elias Mannix mi řekl, že tahle sekta
plánuje odpálit bombu, jakou svět neviděl.
Přesně to řekl.
Jste z protiteroristického. To je vaše parketa. Jde asi o atomovku.
Seržantko,
ta nahrávka pochází z roku 1941.
Čtyři roky před Hirošimou.
Musí to být výmysl.
Slyšeli jste, co říkal. Stane se to dneska.
- Co po nás chcete? - Začněte jednat!
Jediné, z čeho jsem nervózní, je únos toho kluka.
Hej!
Pořád jsem tu.
Vůbec nevíte,
kolik času, peněz a práce trvá něco takového zorganizovat.
To jsou roky plánování.
Přesně o tom mluvím. Ta nahrávka je z roku 1941.
Nemůžete 80 let ukrývat atomovku ve stodole.
Potřebujete zabezpečenou laboratoř,
olověné obklady a tým, co ji vyrobí.
To je uprostřed Londýna nemožné.
A co pod ním?
Pod ním?
Dobrý den, policie.
Poznáváte tenhle klíč?
Je od trezoru? Ano, nebo ne?
Je od našich nejstarších trezorů.
Kde jste ho vzala?
VYHLEDÁVÁNÍ...
Co se děje?
To snad ne.
Jste paní Shahara Hasanová ze Spencer Drive 15 ve Whitechapelu?
Ten trezor je tu na vaše jméno od 6. května 1941.
- Do prdele. - Cože?
To jako vážně?
Tohle je nejstarší část budovy.
Za ta světla se omlouvám.
To je váš trezor, detektivko.
Dejte tam klíč.
Tady ho máte.
Do prdele!
Neberte to.
Musím.
Ještě se mnou neskončili.
Shaharo...
- Do prdele. - No ty vole!
Ahoj, Shaharo.
Víš, co na tobě zbožňuju?
Že když se něco děje, jsi u toho. Pokaždé.
Bombu jsi bohužel aktivovala.
A rozbuška?
Však víš, kdo ji má.
No tak.
Bojí se. Je zmatený.
A ty mu pomůžeš se rozhodnout.
Vyraz po A40 na západ. Ozvu se ti. Jeď sama.
Teď. Hned!
Dejte mi klíče.
- Jedu s vámi. - Mám přijet sama.
Ani náhodou.
Vím, že jsem na vás byla hnusná. Sice vám teď věřím,
ale nespustím vás z očí.
Vykliďte kanceláře. Všichni ven!
- Odveďte ho nahoru. - Pojďte, pane.
Máte volno. Opusťte hned kanceláře.
Všichni ven!
Při prohlídce jsme objevili
neodpálenou bombu z druhé světové.
...objevena v trezoru banky Harker and Co.
NEZNÁMÉ ČÍSLO
Hasanová, prosím.
Snad dorazíš včas.
Měla bys mi děkovat, že jsem tě odtamtud dostal.
Chci mluvit s Eliasem.
Už brzo. Neboj.
Proto to děláme. Však uvidíš.
Hraješ v tomhle všem obrovskou roli, Shaharo.
Vždycky jsme to věděli. To ty mu pomůžeš se rozhodnout.
Tahle země se dozví, že je milována. Bude to krása.
Měl bych ti poděkovat.
Teď pojedeš na krásně klidné místo.
Jmenuje se Wells Pier. Je hned u řeky.
Přijedeš sama.
Jestli někoho uvidím, odpálíme to.
Přijedeš sama.
Zopakuj to.
Přijedu sama.
Tati, musíš s Jawadem odjet z Londýna. Je to vážné.
Jeď k tetě Saffy. Slib, že hned odjedeš.
Prosím. Mám vás moc ráda.
Shaharo, počkej...
Můžeme mu věřit, že ji neodpálí?
Nemůžeme, ale nic jiného nám nezbývá.
Toho kluka znám. Nemyslím si, že na to má.
Nemyslíte?
Promluvím s ním.
Neexistuje plán B. Je to jen na nás.
To mě poser.
Kurva.
Pojď ke mně.
Promiň, že jsem tu nebyl, když jsi mě potřeboval. Teď tu jsem.
Tohle rozhodnutí je jenom na tobě.
Je to tvá volba.
Nic víc po tobě chtít nebudeme.
Pojď ke mně.
Tohle je ta rozbuška.
Je to tvé rozhodnutí.
Nechals nám desky.
Řekl jsi mi, že jsi musel trpět. Že jsi viděl tu nejhorší stránku světa.
Jenom chci, abys byl šťastný.
Tvoje bolest byla naším katalyzátorem.
Jiskrou, která to všechno zažehne.
Chápeš?
Ne.
Říkám ti, že nejsem ten, kdo si myslíš.
To pochopíš.
Pomáhám ti uskutečnit tvůj sen.
A Hasanová ti dá klíč.
Zvedněte ruce.
Tudy.
Jsi odvážná, že jsi došla až sem.
Jsi v pohodě, Eliasi?
Nic mu není.
Je to naše první setkání. Táta a syn vyrazili na projížďku lodí.
Co by se tak mohlo stát?
Posaď se naproti Eliasovi.
Konečně se dostáváme k vám dvěma.
Tak to má být.
Pane!
Panebože.
Eliasi, tohle je jejich hra. Ne tvoje.
Dej mi to a bude po všem.
Poslouchej mě. Jestli to zmáčkneš,
umře spousta lidí.
Nevěřím, že máš v sobě tolik zla. Prostě tomu nevěřím.
Nikdo by ti neměl říkat, co máš dělat. Rozhodni se sám za sebe.
Žádná bolest to nemůže ospravedlnit.
Tohle nejsi ty.
Promiň. Omlouvám se.
- Nedělej to. - Uklidni se.
Buď hodná.
Ona už řekla svoje. Teď budeš mluvit ty.
Tohle...
je poslední deska od sira Juliana Harkera.
A je pro tebe.
- Přímo od zdroje. - Lže ti.
Chtějí ti vymýt mozek.
Co kdyby se rozhodl sám?
Ty jsi slyšela svoji nahrávku, Shaharo. A ta tě přivedla až sem.
Žil jsem tvůj život, Eliasi.
Sedíš na lodi
a cítíš tlukot svého srdce.
Stejné srdce bije i ve mně.
Jednou budeš sedět tam, kde teď sedím já.
A budeš nahrávat stejná slova.
Bude rok 1941.
Od svého narození jsi byl odmítán.
Svou matkou. Svým otcem.
Tuhle mizérii v sobě nosíš celý svůj život.
Jako bys za to mohl.
A pořád budeš sám.
Pokud neuděláš to, co je třeba.
Pak budeš milován.
Zdravím.
Jednou vdechneš život nové éře,
novému světu
ve kterém existuje svoboda a láska je vším.
Vrátíš se do roku 1890
a budeš žít můj život jako sir Julian Harker.
Konečně dojdeš svému štěstí.
Životu plnému lásky, ne odmítání.
Staneš se mnou a já se pak zrodím jako ty.
Znovu a znovu.
Celý tvůj život,
tvá bolest,
tvůj hněv...
Všechno spělo k tomuhle okamžiku.
Zmáčkni to tlačítko, Eliasi.
Zmáčkni ho a věz, že jsi milován.
Věz, že jsi milován.
Věz, že jsi...
Eliasi, máš na výběr. Neposlouchej ho.
...jsi milován. Věz...
- Eliasi, prosím! - Jsi milován...
Hej!
Tati! Ne!
Ne.
- Nestřílejte po něm! Ne! - Z cesty!
Ne!
Počkejte. Prosím.
Celý svět patří tobě.
Ne...
Eliasi.
Eliasi, dej mi to.
Nechceš to udělat.
Prosím tě.
Ne...
Potvrzeno. Zneškodněte bombu.
Tik tak.
Už brzy, profesore.
Sám moc dobře víte, jak to skončí.
Shaharo...
Skoro bychom se nepoznali.
Ten den jsi mi moc pomohla.
Neodpustím si, že jsem tě ten den nezabila.
Tenhle okamžik mi Elaine a Andrew slíbili.
A já si ho slíbil taky. Moment, kdy budu vědět, že jsem milován.
Vytvořil jsem svět, aby ten pocit znali i jiní.
Pořád čekám.
Ale díky tomuhle ho sám zažiju.
Najdu ji a nechám tu lásku rozkvést v tenhle svět.
Zeptala jste se ho, Iris?
Jestli to byl on, kdo zabil půl milionu lidí?
Včetně mého syna?
Podívej se jí do očí, Eliasi.
A řekni jí pravdu.
Udělal jste to?
Ano.
A udělám to znovu.
Nestřílet!
Kdy konečně pochopíš, že to nezastavíš?
Sehrála jsi svou roli a teď je řada na mně.
Jsi matkou tohohle světa, Shaharo.
A já jsem jeho otec.
Shaharo, ne!
Nastavte rok 1890.
Ne.
Radši umřu.
Ne. Dejte jí zbraň k hlavě.
Vy víte, že umřete, ale nevíte, co se stane s ní.
Je to na vás.
Otevřete Hrdlo, jinak přísahám, že zemře.
Nechávám tuhle budoucnost, tenhle svět
ve vašich rukách.
Iris,
nezapomeňte, že změna není to, co hledáte.
Ale to, čeho se bojíte.
A ta bomba lidem jen nevzala. Taky jim dala.
A někde uvnitř to moc dobře víte.
Rozumíte mi?
Ano, veliteli.
Vězte, že jste milována.
Ty teda umíš nechat chlapa čekat.
Máš Harkerovo přiznání?
Musím na tebe hodit tu vraždu.
To je absurdní. To nemůžou.
Syn policejního komisaře je mé alibi.
Syn policejního komisaře podepsal přísežné prohlášení.
Popřel, že s tebou byl.
Donutil jsem ho.
Neměl jsem na výběr. Charlotte a Polly...
A...
teď mě chceš zatknout?
Ne. Chci, abys utekl.
Henry.
Není moc času. Odejdi.
Můžeš jít kamkoli a žít si...
- Porazíme je. - Ne.
Tvoje tvrdohlavost tě zabije.
Všichni půjdou proti tobě. Nikdo ti neuvěří.
A než se staneš mučedníkem, ve vězení tě zabijou.
A protože odejdu z města, tak to skončí?
Mezi námi to možná skončí, ale oni s tebou neskončí nikdy, ty srabe.
- Jsi bezpáteřní. - Henry.
- A vždycky jsi byl. - Seber se a uteč.
Zabijou tě.
A s tou vinou nemůžu žít.
Jen bys plýtval svou nadějí a svým světlem.
Tohle nemůžeš vyhrát.
Uteč.
Nenechají tě na pokoji.
Tvůj život bude stát za nic.
Uteč se mnou.
Musím to dokončit.
Calloway byl dobrák.
Je to smůla, ale na zbrani jsou vaše otisky, ne moje.
A navíc jste s ní ohrožoval bezbrannou 68letou ženu.
Před svědky.
Z toho těžko vyváznete.
Ta svině otrávila dítě.
Ta svině je moje matka.
To mě nepřekvapuje.
Máte na výběr.
Můžu vás obvinit z vraždy Callowaye a ostatních.
Včetně té dívky.
A budete viset.
Nebo si mě můžete vyslechnout
a tahle zbraň zmizí.
Proč?
Bylo mi řečeno, že pořád můžete být užitečný.
Říkal to sám ten nejvyšší.
Je na čase zasvětit vás do celé situace.
Jsou vám povědomé?
Tyhle fotky jsou staré 50 let.
Co to je? To má být nějaký hloupý vtip?
Za koho mě máte?
Za člověka, který hledá spásu na špatných místech.
Existuje rozdíl mezi chvilkovými ideály,
které máme v hlavě...
a tím, po čem opravdu touží naše srdce.
Z našich znalostí můžete profitovat.
Dveře téhle kanceláře můžou hned zítra nést vaše jméno.
„Detektiv šéf inspektor Whiteman.“
Vidím ten hlad ve vašich očích.
Za to se není třeba stydět.
Nemáme problém s tím,
že se vám zželelo té dívky.
To jste rozhodl vy?
Ne. Určitě ne.
Jste jen poslíček, co skáče podle rozkazů.
Kdo je pravý šéf, Haydene?
Chci mluvit s tím, kdo to vede.
Jak si přejete.
Otec říkal, že přijdete.
- Hodgesi, řekněte našim, že dorazíme. - Ano, pane.
Myslel sis, že mě znáš?
Že mě zlákáš? Na co?
Na tuhle zatracenou kancelář a pozici?
To ses zmýlil.
A tvůj papínek si to odskáče.
Půjdu ho pozdravit.
To je za Callowaye.
LONDÝNSKÁ POLICIE CHARLES WHITEMAN
PROHLAŠUJI, ŽE JE TO NAPROSTÁ PRAVDA. ALFRED HILLINGHEAD
Je tu vše, co potřebujete k tomu, abyste vraha chytili.
Bylo na čase.
Položte to sem.
Případ je nyní uzavřen.
Zase jsi přišel domů dřív? Plánuješ z toho udělat tradici?
Umyj se. Polly se musí rychle najíst. Jde...
Polly, přestaň hrát.
Polly, přestaň.
Co se děje?
Musím ti něco říct a...
Není ode mě fér to...
Polly, jdi nahoru.
Ne, zůstanu tu.
Jde o toho novináře?
Když jsi ho tady viděl...
Viděla jsem to na tobě.
- Charlotte... - Ne.
Bylo to tak vždy?
Snažil jsem se ti být mužem.
Bylo to opravdové?
Ano. Bylo.
O tom nepochybuj.
Má láska k tobě a Polly je opravdová.
Ale...
vždy tam bylo něco...
stejně opravdového.
I když jsem si to vážně nepřál.
Co se děje?
Otevřete, Hillingheade!
Tati, je tu policie.
Hillingheade, otevřete!
Někoho jsem zabil.
- Policie! - Muže.
- To bys neudělal. - Ale udělal.
Nebo ty dveře rozrazíme.
Neudělal. Lžeš.
- Vždycky poznám, když lžeš. - Polly.
Neudělals to.
Váš manžel je vrah, paní Hillingheadová.
Podívejte se. Jím podepsané přiznání.
Tys to podepsal?
Zatýkáme vás za vraždu muže nalezeného na Longharvest Lane...
Je mi to líto.
...dne 10. září léta Páně 1980.
Spoutejte ho.
To ne, Alfrede.
Lže. Neudělal to! Otče!
- Ne! - Otče!
Jdeme.
Otče!
Alfrede! To ne! Alfrede.
Matko!
Alfrede!
- Jak vám mohu pomoct? - Hledám pána domu.
Ptám se, protože nahoře máte rozsvíceno.
Nacisty to přitahuje jako světlo můry.
Jsou to svině.
Hned zatáhnu záclony. Děkuji vám.
Ne, to nebude tak snadné.
Musíte zaplatit pokutu.
Nechala jsem ji odejít něžně.
Oprav...
Tak to vy za to můžete.
Jmenovala se Esther. Bylo jí 11 let.
Nezasloužila si zemřít.
Co si myslíte, že mi vezmete? Život?
Zabil jste ji.
Nemůžete přežít...
Ne. Už je příliš pozdě.
Je po všem.
Whitemane, ani hnout!
Zatýkám vás za vraždu.
Defoe!
Zůstali jsme už jen my dva, Iris.
Položte tu zbraň.
Netušil jsem, že mě zabijete vy.
Nemusíte to dělat.
Vážně. Nemusíte.
Můžu jít za ním.
Můžu ho zastavit.
Nechte mě to zkusit.
Svobodná vůle neexistuje.
Je to iluze.
Smyčku v minulosti můžu přerušit.
Hej! Defoe!
Stůjte!
Na Gabriela Defoea.
Nedosáhl ničeho pořádného.
Gabrieli. Prosím vás.
Nenuťte mě k tomu.
Zkuste mě chytit.
Už se stalo.
Zkuste mě chytit.
Už se stalo.
Takže to bylo zbytečné? Můžeme domů?
Ne, zatím ne. Jenom... Kde jste?
V Deptfordu.
Měli jste opustit Londýn a vy jste v Deptfordu?
Víš, že nemůžu řídit.
Tohle ještě probereme, tati.
Zatím si rezervujte hotel, dokud ti neřeknu, že se můžete vrátit.
Ale platí ho policie.
Jawad tě chce.
- Mami. - Ahoj, miláčku.
Promiň, že jsem tě vylekala. Všechno je v pohodě.
Kdy se vrátíme domů?
Už brzo. Budeme spolu doma a já ti dám velkou pusu a pomazlím tě.
Tak jo. Mám tě rád.
Já tebe taky, broučku.
Víc než cokoli na světě. Musím běžet.
Tak co?
No...
Pomůžete mi?
Zažádala jsem, abych tě do vězení odvezla já.
Povolili to.
Teda jestli chceš.
Myslíte, že byl Barber můj táta?
Tvá máma říká, že jo.
Takže žije?
Moje máma.
Nechci, aby mě viděla zavřeného.
Kde je ten míč?
Sarah? Tady detektivka Hasanová.
Je tady. V autě.
Sarah, otevřete prosím.
Dobrý den. Rád by vás viděl, než nastoupí do vězení.
Nezvládnu to. Mrzí mě to.
Sarah, to mu nemůžete udělat. Moc dobře to víte.
Nevím, co bych mu řekla. Vážně mě to moc mrzí.
Sarah, jde za mříže.
Chce vás vidět na svobodě.
Nezvládnu to.
- No tak. Potřebuje vás. - Nedám to.
Řekněte mu, že je mi to líto. Potřebuje někoho jiného.
Sarah!
Sarah, to mu nemůžete udělat znovu.
Sarah!
Je to tvoje rozhodnutí.
Do prdele.
Je tu přidělaný mobil.
Další rozbuška.
Je to přece váš syn!
Sarah! To mu nemůžete udělat znovu.
- Hej! - Pusť ho!
- Co děláš? Přestaň! - Vzal mu telefon.
- Eliasi! - Nechoďte sem!
Měli naprostou pravdu.
Věz, že jsi milován.
Věz, že jsi milován!
Chci to vědět!
Tilly, dojdi pro otce.
Který se píše rok?
Cože?
Který se píše rok?
Překlad titulků: Sebastian Jágr