TESTEK
Azt hiszem, meztelenül találták meg az utcán.
A golyó ütötte seb a térdén szépen gyógyul.
Tudják már a nevét?
Még nem tudjuk, doktor úr.
E KÓRTEREM AZ 1886-BAN CSATÁBAN ELVESZETT
SIR JULIAN HARKER, LADY AGATHA HARKER FIA EMLÉKÉT ŐRZI
Tudja, nem szívesen zavarjuk a páciensek efféle képzelgéseivel,
Lady Harker, ő mégis ragaszkodott hozzá.
Ha nem az ön fia, remélem, megbocsát.
Csak az igazság érdekel.
Julian!
Te lennél az?
Anya!
Azt mondták, meghalt.
Hogy...
az életedet adtad, hogy megmentsd az embereidet Mandalay-nél.
Igen, úgy lett volna, ha hagyják.
A burmaiak foglyul ejtettek.
Sikerült megszöknöm, és hazajöttem.
Meg akartalak lepni.
De megfosztottak az ingemtől,
és...
térden lőttek.
A burmai katonák harmatgyengék a whitechapeli csirkefogókhoz képest.
Az én...
fiam!
Fiam!
Óvatosan bánjon vele, Mullins!
Ne engedje sietni!
Lady Harker!
Isten hozta itthon, Sir Julian!
Biztosan emlékszel Cookra és Stellára.
És Archie-ra.
Hol van Archie?
Archie!
Stella, vidd ki Archie-t!
Igenis, Lady Harker.
Gyere, Julian, biztos kimerült vagy.
Vigye fel az emeletre, Mullins, és adjon rá valami rendes ruhát!
Hagyja... hadd pihenjen!
Igen, asszonyom.
Mi voltál te?
Egy kibaszott óriás?
Csata áll előtted, de győzni fogsz.
Szeretők.
Választás.
A hét kard.
Lopás.
Kétszínűség.
A kártyák mindig azt mondták, hogy a fiam visszatér.
Sosem hazudnak, és...
mégis...
Kérdezz, amit csak akarsz!
Ismered a fiamat?
Nem.
Bántottad őt?
Nem.
Esküszöm.
Csak a szívemet rabolhatod el.
Kevés pénzem maradt, amit adhatnék.
Én majd szerzek neked pénzt.
És ha engeded, fiadként foglak szeretni.
Megvédelek.
Mit akarsz?
Hogy a dolgok jobbra forduljanak.
Egy nagyszerű és dicső jövőt építeni,
amiben te is segítesz majd.
Ezt a régi házat otthonná varázsolom.
Családunk lesz.
Te... nagymama leszel.
Ki lesz a feleséged?
Egy rendőrtiszt lánya.
És nézd!
Itt van ő.
Tudom.
Találkozom vele, és csodás életünk lesz együtt.
Szeretnél a részese lenni?
Igen...
Julian.
Kérdezd meg a kártyákat, hogy szerezhetnénk-e új kutyát!
Segítség...
Üdítő látványt nyújt, professzor úr.
Hát elkezdődik.
Szentséges ég!
Lelőttek egy embert!
Az ő műve színes ruhája
És törékeny kis szárnya
Oly pompás és gyönyörű
Minden teremtménye
Minden, mi bölcs és csodás
A mi Urunknak műve
Akárhány nyíló kis virág
És daloló madárka
Az ő műve színes ruhája
És törékeny kis szárnya
- És most? - Azt hiszem, uram...
- Már megint az az újságíró. - Mit akar tőlünk?
Estére visszajövök.
Szerintem a felesége nem kedvel engem.
Szerintem senki sem kedveli önt.
Azt hittem, nem kedveli azt az újságírót.
Apádnak a munka az első. Elég hamar megtanultam a leckét.
Én már a bölcsőben megtanultam.
Na és mi lesz ma vacsorára?
Ma este marhasült lesz répával...
A medálom! Állj meg!
Tolvaj!
Állj meg!
Szálljon le rólam! Hagyjon békén!
Add ide! Add már ide!
Uram, hogy köszönhetném meg?
Dőreség volt utánamenni, de a medál apám ajándéka,
nagy becsben tartom.
Úgy tűnik, elszakadt a lánc.
De biztosan meg lehet javítani.
Polly, miért mentél utána?
Ez az úriember volt oly bátor, hogy elkapta. Nézd!
Értem. Felettébb hálásak vagyunk.
Ugyan már!
Önt ismerem.
Vagyis láttam az imént a templomban.
Igen.
Igen, remekül játszott.
- Aligha. - Nem, az anyámmal élek.
Kezd idősödni, és higgye el, igyekszik játszani.
Tehát az én nézőpontomból ön nagyon jól játszik.
Viselje egészséggel a medált!
Talán örülne az édesanyja, ha játszanék neki.
- Ha ő maga már nem boldogul. - Polly!
Bocsásson meg a lányomnak! Csak igen lelkes.
- Mister... - Harker.
Sir Julian Harker.
Örvendek, uram.
Ugyan, részemről az öröm.
Hölgyem!
Na gyere, te leány!
Muszáj volt ezt mondanod?
Gyere már!
- Uram, a három órai találkozója. - Mullins, kérem!
Kivételes kecsességgel bír.
Te is így látod, Julian?
Úgy van. Igen.
Úgy játszik rajta, mintha a sajátja lenne.
Bevallom, rokonszenvezek vele.
Hölgyeim...
bocsássanak meg!
Egyéb kötelességem akadt.
Hogyne.
Máskor is jöjjön el játszani!
Örömömre szolgálna.
Folytassa csak, kedvesem!
Uram!
Uraim, tudniuk kell, hogy szeretik önöket.
HARKER ÉS TÁRSA BANK – PÁNCÉLTERMEK
HATOS PÁNCÉLTEREM ÁTALAKÍTÁSA – ALAPRAJZ
- Mit művel? - Sajnálom.
Hiba volt. Lady Agatha elaludt.
- Nem akartam felébreszteni, gondoltam... - Jár egyet?
Az nem bűn.
És ha anyám elalszik, istenigazából húzza a lóbőrt.
Mit gondol?
Igazán... nagyon...
merész.
És egyedi.
Igen, az.
A pletykák szerint a festő
egy utcácskában talált rá a meztelen holttestre,
ami a semmiből termett ott.
Amolyan kísérteties kép, ami követi a lépteit a szobában.
Kísérteties?
Ön aztán különösen beszél!
Üdítő élmény ilyen zavartalanul beszélni. Leplezetlenül nevükön nevezni a dolgokat.
Még nem mondta el, mit szól.
Hátborzongató.
Lenyűgözően ijesztő.
- Behúzom a függönyt, ha... - Ne, nem bánom.
Kérdezhetek valamit, Sir Julian?
Kérem, a Julian megteszi.
Azok az...
Az urak, akik önhöz járnak... Mi ügyben vannak itt?
Nagyon sajnálom. Túlléptem a határt, én...
Túlságosan kíváncsi vagyok.
Tőzsdei tanácsokat adok nekik,
a meglátásaimat arról, hogy minek az ára hogy alakul.
Segítek nekik pénzt keresni.
És gyakran van igaza?
Nem.
Mindig.
Mindenben, vagy csak a pénzügyekben?
Majdnem mindenben.
Szóval előre tudott a tolvajról is,
aki elcsente a medálomat? És tudta, hogy elkapja?
Nem, az éppenséggel meglepetésként ért.
Beszélhetek őszintén?
Eddig úgy vettem észre, nem is beszél másképp.
Szeretnék önnek állandó munkát ajánlani.
Segítséget nyújtana anyámnak. Már nem fiatal,
és ön beragyogja ezt a házat a fényével.
Jót tesz az öregeknek az ifjú társaság. Frissen tartja az elméjüket. Azt mondják.
Nos, ez örömömre szolgálna.
Julian.
Az édesanyja spirituális útmutatásai a tőzsdei ügyekben
egyre keresettebbek a városban, Sir Julian.
Sokan kérik ki a tanácsát és az ön javaslatait.
Amikor a Legfelsőbb Bíróság bírái és bankigazgatók járnak a szeánszainkra,
nem kétséges, hogy kiváló helyzetben vagyunk.
Ami a bank megvásárlását illeti, hangsúlyoznám,
hogy a vételára horribilisen túlértékelt.
Én azt a bankot akarom, és azt az épületet.
Az ár nem számít.
Nagyon csendes ma, Paxman.
Van bármi híre Hillinghead felügyelőről?
Egy aggasztó fejlemény, Sir Julian.
Úgy tűnik, Hillingheadnél...
van egy önről készült fénykép, ami terhelő bizonyíték lehet.
Nekünk pedig hamarosan lesz egy fotónk Hillingheadről,
ami számára lényegesen terhelőbb lesz.
Megkínálhatom valamivel?
Tudd, hogy szeretnek!
Alfred!
- Álljanak meg! - Alfred!
ALFRED HILLINGHEAD – 1890. SZEPTEMBER 16.
Az apám...
Hazajött, és bevallotta nekünk, hogy...
gyilkosságot követett el.
Nem hittem neki, de a rendőrség szerint
már alá is írta a vallomását.
Ha ismerné, tudná, milyen nevetségesen hangzik ez.
Ma este átviszik a Pentonville börtönbe.
Én pedig holnap meglátogatom,
és beszámolok neki az új munkámról az önök házában,
és az új keletű barátságunkról. És arra gondoltam, hogy esetleg ön...
Sir Julian, önre oly sokan figyelnek!
Könyörögve kérem, megemlíthetem neki az ön nevét?
Elmondhatnám neki, hogy ön befolyásos ember.
Ez reményt adhatna neki.
Megnyugtatná, hogy segíthet az ügyében.
Bocsásson meg! Nem tudtam, ki máshoz forduljak.
Hillinghead!
Én kísérem át a Pentonville-be.
Gondoskodom róla, hogy méltó bánásmódban részesüljön.
Szégyen!
Hó!
Miért álltunk meg?
Micsoda bolond maga!
Megtehette volna bűnbaknak azt az újságírót.
De ehelyett úgy döntött, önmagát áldozza fel.
És miért?
A szerelemért?
Amit iránta érez?
Mi ketten nem sokban különbözünk, Alfred.
Tudom, milyen hazugságban élni.
Nem tehetünk arról, hogy kik vagyunk.
Rossz korban született, ennyi az egész.
Ott, ahonnan én jövök,
Henryvel foghatnák egymás kezét.
Szeretkezhetnének.
Sőt, mindig is vágytam egy olyan világra, ahol mi ketten összetartozhatunk.
Én megpróbáltam.
Mit akar tőlem?
A lányát.
Pollyt.
Maradjon távol tőle!
Többet ártott neki, mint amennyit én tudnék.
Ígérem, teljes szívemből szeretem majd.
Ahogy ön Henryt.
Ne nyúljon a lányomhoz! Megölöm.
Megölöm, mielőtt egy ujjal is hozzáérne.
Én...
Nem hagyhatom, hogy ezt veszélybe sodorja.
Isten áldja, Alfred!
Tudnia kell, hogy szeretik.
Harker, ne menjen el!
Harker!
Ó, istenem!
Sajnálom, hogy így kell végződnie, Hillinghead.
Polly!
Mi az?
Rossz híreim vannak.
Az apja...
félt szembenézni az igazságszolgáltatással.
Nagyon sajnálom.
Kioltotta a saját életét.
Nem.
Nem!
Nem. Nem, ő ilyet nem...
Nem, ő nem tenne ilyet.
Ön szerint, nyomozó,
jelenleg hol van Mannix parancsnok?
Ahogy a nyilatkozatomban is mondtam,
miniszterelnök úr,
fogalmam sincs.
Mannix parancsnok felismerte önben
az állam iránti rendíthetetlen, példamutató hűséget.
És ezért megjutalmazzák, előléptetik.
Nézze...
Nem tudom, hogy fogalmazzak, de...
van odalent valami.
Veszélyes, és...
és nem lehet csak úgy bedeszkázni és bezárni, és...
Ami elmúlt, elmúlt.
Mi az előretekintésben hiszünk,
Maplewood nyomozó felügyelő!
Ezt alá kell írnia.
Tudnia kell, hogy szeretik.
Egy utolsó kérdés.
Mannix parancsnok úgy vélte, Shahara Hasan a Sötét Szentély vezetője,
de a holttestét nem találták meg.
Tudja, hol van?
Nyomozó!
Nem, asszonyom.
Sosem láttam őt.
„A következő cseppnél elcsípve
lehetséges a túlélés.”
MÚLT – 2053. JÚLIUS 18. – JÖVŐ
Kétezerötvenhárom
július 18-a...
Amikor lelőttelek,
a Torok visszaküldött téged.
Július 14-e,
amikor rád találtam.
Amint látják, a részecske tökéletes szimmetriát mutatva kettéhasad.
Ez azt jelenti, hogy az időutazás,
a haladás az időben visszafelé és előrefelé
lehetséges.
Négy nap a múltba...
négy nap a jövőbe.
- Kapj el, ha tudsz! - „Kapj el, ha tudsz!”
Visszajössz,
te szarházi!
Na végre! Gyere be!
Hol voltál?
Kérnék még egy szívességet.
Tedd, amit tenned kell, de aztán kurvára elmondod, mi történik.
Oké?
Most kaptuk a hírt,
miszerint Elias Mannix parancsnok tragikus módon életét vesztette
egy egyébként sikeres terrorellenes rajtaütés során.
Elias Mannix rendkívüli hatással volt társadalmunkra.
A Közbiztonsági Végrehajtás alapítójaként
megvesztegethetetlen vezető és államférfi volt,
aki megmutatta nekünk, hogy együtt erősebbek vagyunk.
Hétéves volt.
Túlélte a robbanást, de...
nem sokkal később vérezni kezdett az ínye.
Kihullottak a fogai.
Mondtam, hogy majd eljön a fogtündér, de tudta, hogy hazudok.
Hogy tehetted ezt?
Defoe visszamehetett volna.
És megállíthatta volna.
Jawad kapott volna egy második esélyt.
Azt hiszed, csak te vesztettél el valakit, akit szerettél?
Az első emlékem,
hogy láttam meghalni anyámat.
Ismerd meg a fájdalmat, amivel mindenki másnak,
aki valaha létezett, meg kell birkóznia,
és kurvára lépj tovább!
Élj együtt vele!
Éld túl!
Vagy ne!
Megtartottad a szavad.
Elvégezted a dolgod.
Akkor miért hoztál ide?
Mert nem volt igaza.
És minden porcikámmal bánom,
hogy lelőttem Defoe-t.
De talán...
még megmenthetjük.
Talán mindenkit megmenthetünk.
Tudsz járni?
Alby!
A szívességet illetően.
Mid van, ami megtartja a fejet?
2053. JÚLIUS 18.
2053. JÚLIUS 22.
Amint földet ér, tartsa mozdulatlanul, vagy a fejmerevítő nem rögzül!
Gyorsnak és precíznek kell lennie, érti?
Jól van, készen áll.
Remélem, igazad van.
El fog jönni.
Meddig kell várnunk?
Bassza meg!
Bukj le!
Maplewood, ide!
Maplewood, gyerünk!
Iris!
Nyugtasd meg! Tartsd egy helyben!
Defoe, hé!
Gabriel...
Elkaptalak.
Gyerünk, vigyétek el onnan! Arrébb!
Oké.
Nyugalom!
És most mi lesz? Ugye van terved?
Nincs.
De neki van.
Kérem, üljenek le!
Julian Harker,
elfogadod ezt a nőt hites feleségedül?
Fogadod, hogy szeretni fogod, vigasztalod,
véded és tiszteled őt egészségben és betegségben,
és lemondasz mindenki másról, hűséges maradsz hozzá,
míg a halál el nem választ?
Igen.
Mit csinálsz?
Ugyan már, Polly! Nem lehetne...
Polly?
Jól vagy?
Nagyon jól csinálja.
Gratulálok, Sir Julian!
Ön egy egészséges kisfiú büszke apja.
Pont olyan, mint te.
Helyrehozzuk a dolgokat.
Ugye, Hayden Harker?
Igen, úgy lesz.
Uram!
Polly!
Polly, ébredj!
Polly!
- Sír a baba? - Nem, jól van.
Semmi baja.
Megszületett a fiunk,
így ideje megtudnod az igazságot.
Gyere velem! Gyere!
Késő éjszaka van. Miért vannak itt ezek az emberek?
Kövess!
Drága Polly!
Ne ijedj meg!
Már ismered őt
a fenti festményről.
Ő egy hírnök.
A mi szerepünk itt az, hogy megőrizzük az ő titkait.
Hogy senki ne tudja meg az igazságot.
Amíg el nem jön az ideje.
Milyen igazságot?
Azt kérdezted, hogy látom előre a jövőt.
Egyszerű, Polly.
Onnan jöttem.
Üdv, Lady Harker,
és tudd, hogy szeretnek!
Tudd, hogy szeretnek!
Üdv, Hayden Harker!
Tudd, hogy szeretnek!
- Tudd, hogy szeretnek! - Add ide!
A fiú nemzi az apát.
Az apa nemzi a fiút.
Új világot építünk,
nagyszerűbb jövőt, mint amit bárki elképzelhet.
Tudom, mert én építettem.
Te vagy az anyja.
Immár te is a részese vagy.
Üdv, Lady Harker!
Polly!
Igaz ez?
Megesküszöl rá?
Akkor...
te nem Julian Harker vagy.
A nevem Elias.
Elias Mannix.
Hayden felnő,
és gyermekei lesznek.
És a gyermekeiknek is lesznek gyermekei.
És az egyikük az apám lesz.
Ha én nem létezem,
akkor a fiunk sem létezik.
Érted?
Ez egy hurok.
Kezdet és vég nélkül.
A húsom és vérem vagy, Polly.
Mindig is az voltál.
Egy család vagyunk.
Polly!
Jól aludtál, drágám?
Igazam volt.
Whiteman elbukott.
A lakásában rejtegeti a lányt.
Tudod, mi jön most.
Igen.
Tudd, hogy szeretnek, Polly!
Mindig szerettem ezt a fülbevalót.
Azt mondtad, olyan ez, mint a háború.
Nem különbözik attól, mint amikor egy pilóta ledob egy bombát,
vagy egy katona meghúzza a ravaszt.
Szerinted melyik az... elbűvölőbb?
Szerintem ez.
Drágám, a gyermek semmit sem fog érezni.
Emlékszel arra...
amikor azt mondtad, hogy a halál nem létezik?
Hogy a múlt egy létező hely, és soha semmi sem hal meg igazán.
Ez az utolsó lemez, uram.
A te életedet éltem le, Elias.
Ahogy ülsz azon a hajón, és érzed, ahogy a szíved a mellkasodban dobog...
ugyanaz a szív dobog az enyémben is.
Egy nap
te is ott fogsz ülni, ahol most vagyok,
és lemezre veszed majd ugyanezeket a szavakat
1941-ben.
Én...
Engem nem élhet túl.
Halld, Izrael,
Adonai a mi Istenünk!
Adonai az Egy.
Áldott Isten dicsőséges országa...
örökkön-örökké.
Sajnálom.
Azt akartam, hogy minden maradjon a régiben.
De úgy van, ahogy mondtad.
Ha megtudod az igazságot,
az megváltoztat téged.
Nem maradhatsz ugyanaz.
És én sem.
És mit vagy hajlandó tenni ez ügyben?
Bármit, amibe kerül.
Gyerünk!
Csak úgy tudnám leírni,
mintha valami halálközeli élmény lett volna.
Amikor a golyód eltalált,
megpróbáltam követni Mannixet, de túl gyenge voltam.
Azt éreztem...
hogy a testem szétvált, kettéhasadt
egyetlen pillanat leforgása alatt.
Nincs tudományos magyarázat,
de még elvetemült feltételezés sem arra, hogy mi ez.
Hé!
Szóval...
mit kezdhetünk mindezzel?
Semmit.
Semmit?
A hurok részei vagyunk.
Amit tettünk, közvetlenül vezetett ahhoz, ami már megtörtént.
Nem iktathatjuk ki a bombát. Nem ölhetjük meg Mannixet.
A valóság megakadályozza a változást, a paradoxonokat.
Hé!
Hiszen élsz.
A Torok még ott van.
Működik. Ez nem semmi!
Igen, de mihez kezdjünk vele?
Csak annyit tudok,
hogy amikor Elias 15 éves volt, mindent megtettem érte,
mert hittem benne, hogy meggondolhatja magát.
A fiam életét is feltettem rá.
Majd 30 éven át mindent megtettem, hogy megállítsam.
Az univerzum azt akarja, hogy éljen.
De...
mielőtt a bomba felrobbant,
az apja, az örökbefogadó apja, Andrew Morley
mondott valamit, amit sosem értettem.
Ez volt olyan nehéz.
Tudni, hogy Eliast a végén
gyötri majd a sok fájdalom amiatt, amit tett.
És hogy olyasmire kényszerítettem, amiről tudtam, hogy megbánja majd.
Várj!
Azt mondod,
Mannix megbánással a szívében halt meg?
Talán.
Akkor ez a mi utunk.
Mi lenne, ha elérnénk? És kérdőre vonnánk?
Kételyt ébresztenénk benne.
Rávennénk, hogy meggondolja magát.
Ha az univerzum azt akarja, hogy éljen, túl kell járnunk az univerzum eszén.
Meg kell próbálnunk.
Biztos vagy benne?
Igen.
Meg fogok ott halni.
Ugye?
Leszarom.
A kurva életbe!
Bassza meg!
A feliratot fordította: Büki Gabriella