CORPURI
Cred că a fost găsit gol pe stradă.
Rana de glonț de la genunchi se vindecă. Îi știm numele?
Încă nu, domnule doctor.
ÎN CINSTEA LUI SIR JULIAN HARKER, CĂZUT LA DATORIE, FIU CURAJOS ȘI IUBIT
Lady Harker, nu v-am fi deranjat pentru delirul unui pacient,
însă el a fost foarte insistent.
- Iertare dacă nu e fiul dv.! - Mă interesează doar adevărul.
Julian!
E cu putință să fii tu?
Mamă!
Mi-au spus că ai murit.
Că tu...
ți-ai jertfit viața ca să-ți salvezi soldații la Mandalay.
Așa aș fi făcut dacă m-ar fi lăsat.
Birmanii m-au capturat.
Am izbutit să evadez și m-am întors acasă. Voiam să-ți fac o surpriză.
Dar mi-au furat cămașa de pe mine
și... am fost împușcat în genunchi.
Borfașii din Whitechapel sunt mai dihai decât soldații birmani!
Băiatul... meu!
Băiatul meu!
Fii blând cu el, Mullins!
Nu-l grăbi!
Lady Harker.
Bun-venit acasă, sir Julian!
Firește, ți le amintești pe Cook și pe Stella.
Și pe Archie.
Unde-i Archie?
Archie!
Archie...
Stella, scoate-l pe Archie de aici!
Da, lady Harker.
Vino, Julian! Cred că ești frânt de oboseală.
Du-l sus, Mullins! Dă-i un schimb de haine civilizate!
- Lasă-l... să se odihnească! - Da, doamnă.
Ce erai? Un afurisit de uriaș?
O să ai de luptat, dar vei ieși victorios.
Îndrăgostiții. O să ai de ales.
Șapte de spade. Un furt.
Duplicitate.
Cărțile îmi spuneau de fiecare dată că fiul mi se va întoarce.
Nu mint niciodată...
- Totuși... - Întreabă-mă orice poftești!
Îl cunoști pe fiul meu?
Nu.
I-ai făcut rău?
- Nu. Jur! - Nu-mi vei fura decât inima.
- Mi-au rămas puțini bani de dat. - Îți fac eu rost de bani.
Și, dacă-mi îngădui, te voi iubi ca un fiu.
Te voi ocroti.
- Ce anume dorești? - Să schimb lucrurile în bine.
Să clădesc un viitor măreț și glorios cu ajutorul tău.
Voi face un cămin din casa asta veche.
Vom avea o familie. Tu... vei fi bunică.
- Cine îți va fi soție? - Fiica unui polițist.
Și privește! Cărțile o prevestesc.
Știu asta.
O voi cunoaște și ne vom construi o viață frumoasă împreună.
Vrei să fii parte din ea?
Da... Julian!
Întreabă cărțile dacă să ne luăm alt câine!
LONGHARVEST LANE EST
Ajutor...
Mă bucur să te văd, profesore!
Așa începe.
Dumnezeule!
Un om a fost împușcat!
Le-a dat culori strălucitoare
Le-a făurit aripioare
Tot ce strălucește și e frumos
Toate făpturile, mari și mici
Toate lucrurile înțelepte și minunate
Domnul Dumnezeu le-a făcut pe toate
Când se deschide orice floricică
Când cântă orice păsărică
Le-a dat culori strălucitoare
Le-a făurit aripioare
- Ce urmează? - Domnule, cred...
- Iarăși reporterul acela! - Ce vrea de la noi?
Mă întorc pe seară.
- Nu cred că soția ta mă prea place. - Nimeni nu te prea place.
Credeam că nu-l suferă pe reporter!
Pune munca mai presus de orice. Mi-am învățat devreme lecția.
Eu, din leagăn!
- Ce mâncăm diseară la cină? - Friptură de vită și morcovi...
Medalionul meu! Stai! Hoțule! Stai!
Lasă-mă! Dă-mi pace!
Dă-l încoace!
Domnule, nu vă pot mulțumi îndeajuns!
Eram nesăbuită să încerc să-l prind, dar e un cadou prețios de la tata.
Lanțul pare că s-a rupt, dar cu siguranță poate fi reparat.
- Polly, de ce ai fugit după hoț? - Acest domn curajos l-a oprit. Uite!
- Înțeleg. Vă mulțumim! - Nu e nevoie.
Vă cunosc! De fapt, v-am văzut adineauri în biserică.
Da. Cânți minunat.
- Nu prea... - Locuiesc cu mama mea.
Deși îmbătrânește, se încăpățânează să cânte.
Așa că, în ochii mei, cânți sublim.
Succes cu medalionul!
Poate mama dv. ar vrea să mă audă cântând.
- Dacă dânsa nu mai poate. - Polly!
Iertați-mi fiica! O ia gura pe dinainte.
- Domnule... - Harker.
- Sir Julian Harker. - Încântată, domnule!
Nu. Eu sunt încântat.
Doamnă...
Vino!
- De ce m-ai vorbit de rău? - Haide!
- Domnule, întâlnirea de la ora trei. - Mullins, te rog!
Are o grație extraordinară.
Nu-i așa, Julian?
Într-adevăr. Da.
- Cânți de parcă ar fi al tău. - Recunosc, ne potrivim.
Doamnelor, vă rog să mă iertați!
- Mă așteaptă alte treburi. - Desigur!
- Trebuie să ne mai cânți! - Mi-ar face plăcere.
Continuă, draga mea!
Domnule!
Domnilor, sunteți iubiți!
BANCA HARKER & CO SEIFURI
SEIFUL NUMĂRUL ȘASE MODIFICĂRI PLANUL ETAJULUI
- Ce faci? - Iertare!
Nu trebuia... Lady Agatha a ațipit. N-am vrut s-o trezesc, așa că...
Te-ai dezmorțit? Nu e interzis.
Oricum, mama doarme buștean de obicei.
- Ce impresie îți lasă? - Pare foarte... îndrăzneț.
- Și aparte. - Așa și este.
Se zice că pictorul a văzut leșul gol pe o străduță, după ce s-a ivit din senin.
O hidoșenie de tablou. Ochii parcă te urmăresc!
„O hidoșenie”? Nu vorbiți ca restul lumii.
E plăcut să vorbești fără opreliști. Verde-n față.
Nu mi-ai spus impresia ta.
E hidos. Teribil de hidos!
- Trag draperia dacă... - Nu mă deranjează.
- Vă pot întreba ceva, sir Julian? - Te rog, lasă politețea!
Acei...
Acei domni care vin în vizită... Cu ce anume te îndeletnicești?
Iertare! Am fost indiscretă. Pun întrebări deplasate.
Ofer sfaturi despre bursă,
estimări despre prețurile care vor urca sau scădea.
- Mai simplu, câștig bani pentru oameni. - Și ai adesea dreptate?
Nu. Întotdeauna.
- Cu banii sau în toate privințele? - În majoritatea privințelor.
Hoțul care mi-a furat medalionul...
Știai că o va face și că-l vei prinde?
Nu. M-a luat complet pe nepregătite.
- Pot vorbi deschis? - Până acum, doar asta ai făcut.
Aș vrea să te angajez permanent.
Să mă ajuți cu mama. E tot mai bătrână. Aduci lumina după care tânjea casa asta!
Cică tinerii îi ajută pe bătrâni să rămână întregi la minte!
Mi-ar face mare plăcere... Julian.
Îndrumarea spirituală a mamei tale în domeniul bursier are mare căutare.
Mulți vin la voi pentru sfaturi și consiliere.
Doar când judecători de la Înalta Curte și bancheri vor veni la ședințe
vom ști că suntem pe calea cea bună.
Cât despre achiziția băncii, subliniez că este supraevaluată astronomic.
Vreau acea bancă, acea clădire. Indiferent de preț.
Taci mâlc, Paxman.
Vreo veste despre inspectorul Hillinghead?
S-a ivit ceva îngrijorător, sir Julian.
Hillinghead pare să aibă...
o fotografie cu dumneata care te-ar putea incrimina.
Vom avea și noi curând o fotografie cu el, care va fi mult mai incriminatoare.
Tratație...
Ești iubit!
Alfred!
- Stați! - Alfred!
16 SEPTEMBRIE 1890
Tatăl meu...
a venit acasă și ne-a mărturisit că a...
comis un omor.
Nu l-am crezut, dar polițiștii ne-au spus că a semnat deja mărturisirea.
De l-ai cunoaște, ai ști ce ridicol sună.
Îl transferă diseară la penitenciarul Pentonville.
Îl voi vizita mâine și am de gând să-i spun că m-am angajat aici
și că ne-am împrietenit.
Mă întrebam dacă ai putea...
Sir Julian, ai multe intrări.
Te implor! Îi pot da numele tău?
Îi pot spune că ești un om influent. Asta i-ar putea da speranță.
L-aș asigura că încerci să-l ajuți. Iertare! Nu știam la cine să apelez.
Hillinghead! Te conduc la Pentonville.
Ca să fii tratat cu oarecare demnitate.
Rușine!
Ho!
De ce ne-am oprit?
Ce prost ești!
Puteai face țap ispășitor din reporter. Dar ai ales să te jertfești.
Pentru ce?
Pentru amor?
Îl iubești?
Nu suntem atât de diferiți, Alfred. Știu cum e să trăiești în minciună.
Nu-i vina ta că ești așa.
Doar te-ai născut când nu trebuia.
În locul de unde vin eu, tu și Henry v-ați putea ține de mânuță.
V-ați putea iubi.
De fapt, tânjeam după o lume unde să ne găsim locul amândoi.
Chiar m-am străduit.
Ce vrei de la mine?
Pe fiica ta. Polly.
Nu te apropia de ea!
I-ai făcut mai mult rău decât mine.
Jur că o voi iubi din toată inima!
Așa cum tu îl iubești pe Henry.
Nu te atinge de fata mea! O să te omor!
O să te omor înainte să pui labele pe ea!
O să...
Nu te pot lăsa să pui totul în primejdie. Rămas-bun, Alfred!
Ești iubit.
Harker, nu îndrăzni să pleci! Harker!
Harker!
Dumnezeule!
Îmi pare rău că a trebuit să se sfârșească așa!
Polly!
Ce-i?
Am o veste proastă.
Tatăl tău...
s-a temut de proces.
Îmi pare foarte rău!
Și-a pus capăt vieții.
Nu...
Nu!
Nu... El n-ar fi...
N-ar fi făcut asta.
EI
Domnișoară agent, unde crezi că se află acum comandantul Mannix?
Cum am declarat, domnule prim-ministru,
habar nu am.
Comandantul Mannix a văzut că dai dovadă de o loialitate neclintită și exemplară.
Și vei fi recompensată, promovată.
Ascultați...
Nu știu cum să o spun, dar...
e ceva acolo, jos.
E un lucru periculos și...
nu poate fi ascuns și ferecat...
Lasă trecutul!
Noi credem că trebuie privit spre viitor, domnișoară inspector Maplewood.
Va trebui să semnezi.
Ești iubită.
O ultimă întrebare.
Comandantul credea că Shahara Hasan era lidera Capelei Primejdiilor,
dar corpul ei nu a fost găsit.
Știi unde este?
Domnișoară?
Nu, doamnă.
Nu am văzut-o.
„Dacă aș fi prins la următorul salt, aș putea supraviețui.”
TRECUT - 18.07.2053 - VIITOR
Data de 18 iulie, 2053...
Când te-am împușcat, Gâtlejul te-a trimis înapoi.
În 14 iulie, când te-am găsit.
Cum vedeți, particula se scindează în două jumătăți perfect simetrice.
Înseamnă că salturile temporale, și înapoi, și înainte,
sunt posibile.
Patru zile în trecut...
patru zile în viitor.
- Prinde-mă... - „Prinde-mă dacă poți”!
Te întorci! Nenorocitule...
În sfârșit! Intră!
Pe unde ai umblat?
Te mai rog ceva.
Fă ce ai de făcut, apoi spune-mi ce naiba se întâmplă! Bine?
Știri de ultimă oră! Comandantul Mannix și-a pierdut viața în mod tragic
în cursul unei razii împotriva teroriștilor.
Elias Mannix a avut o influență profundă asupra societății noastre.
Întemeietor al Executivului pentru siguranță,
liderul incoruptibil și omul de stat
ne-a arătat că lucrând împreună suntem mai puternici.
Avea șapte ani.
A supraviețuit exploziei...
Curând, i-au sângerat gingiile.
I-au căzut dinții.
I-am spus că va veni Zâna Măseluță, dar știa că mințeam.
Cum ai putut face asta?
Defoe s-ar fi putut întoarce. Ar fi împiedicat totul.
Jawad ar mai fi primit o șansă.
Crezi că doar tu ai pierdut pe cineva iubit?
Prima mea amintire e de când mi-am văzut mama murind.
Asta e durerea
pe care toți ceilalți o înfruntă și apoi își văd naibii de viață!
Și o acceptă.
Supraviețuiesc.
- Sau nu. - Ești om de cuvânt.
Ți-ai făcut treaba.
De ce m-ai adus aici?
Deoarece n-avea dreptate.
Și regret că l-am împușcat pe Defoe, din tot sufletul.
Dar poate că încă îl putem salva.
Poate-i putem salva pe toți.
Poți să mergi?
Alby! Uite ce te rog...
Ai ceva pentru o gaură în cap?
18 IULIE 2053
22 IULIE 2053
Cum aterizează, țineți-l calm și nemișcat, sau proteza nu se va fixa!
Trebuie lucrat rapid și precis.
E pregătită.
Sper că ai dreptate.
Vine.
Cât avem de așteptat?
Băga-mi-aș!
La pământ!
Haide, Maplewood!
Hai odată!
Iris!
Liniștește-l! Ține-l nemișcat!
Defoe, ascultă-mă! Gabriel...
Te-am prins.
- Luați-l odată de acolo! Repejor! - Bine.
Ușurel!
- Și acum? Ai un plan, nu-i așa? - Nu.
Dar el are.
Luați loc, vă rog!
Julian Harker, o iei pe această femeie de soție?
O vei iubi, alina,
cinsti și sprijini, sănătoși sau bolnavi,
fiindu-i credincios doar ei atât timp cât veți trăi?
Da.
Ce faci?
Serios, Polly, putem să...
Polly?
Nu ți-e bine?
Te descurci de minune!
Felicitări, sir Julian! Ești mândrul tătic al unui băiețel sănătos.
Îți seamănă leit!
Vom îndrepta lucrurile.
Nu-i așa, Hayden Harker?
Da, așa vom face!
Domnule!
Polly!
Trezește-te! Polly!
- Plânge copilul? - Nu. Bebelușul e bine.
Fiul nostru a venit pe lume. E vremea să afli adevărul.
Vino cu mine!
Ce caută oamenii ăștia aici în toiul nopții?
Urmează-mă!
Draga mea Polly!
Nu te teme!
Îl cunoști deja din pictura de sus.
E un mesager.
Rolul nostru este să-i ținem secretele.
Ca să nu afle nimeni adevărul.
Până la momentul potrivit.
Care adevăr?
Ai întrebat de unde știu ce ne rezervă viitorul.
E simplu, Polly.
De acolo vin eu.
Slavă ție, lady Harker! Ești iubită!
Ești iubită!
Slavă ție, Hayden Harker!
Ești iubit.
- Ești iubit. - Dă-mi-l!
Fiul îl zămislește pe tată.
Tatăl îl zămislește pe fiu.
Clădim o lume,
un viitor mai măreț decât își poate închipui oricine.
Îl cunosc pentru că eu l-am clădit.
Ești mama lui.
Acum faci parte din el.
Slavă ție, lady Harker!
Polly!
E adevărat? Juri?
Atunci... nu ești Julian Harker.
Numele meu e Elias.
Elias Mannix.
Hayden va crește și va zămisli copii.
Și copiii lor vor zămisli alți copii la rândul lor.
Printre aceștia se va număra tatăl meu.
Dacă eu nu exist, nici fiul nostru nu există. Înțelegi?
E o buclă.
Fără început și final. Ești sânge din sângele meu.
Dintotdeauna.
Suntem o familie.
- Polly! - Ai dormit bine, dragul meu?
Am avut dreptate. Whiteman a dat greș. Ascunde fata în apartamentul lui.
- Știi ce trebuie făcut. - Da.
Ești iubită, Polly!
Mi-au plăcut mereu cerceii ăștia.
Spuneai că e ca la război.
Ca atunci când pilotul lansează o bombă sau când soldatul apasă pe trăgaci.
Care ți se pare mai... dezarmantă?
Eu zic că asta.
Draga mea, copila nu va simți nimic.
Îți amintești...
clipa când mi-ai spus că moartea nu există?
Că trecutul e un loc real și că nimic nu piere cu adevărat.
E ultima înregistrare, domnule.
Ți-am trăit viața, Elias.
Când stai pe barca aia și simți bătăile inimii în piept,
aceeași inimă bate în al meu.
Într-o bună zi, și tu vei sta pe locul meu,
înregistrând aceleași cuvinte,
în anul 1941.
Eu...
N-ai cum să supraviețuiești...
Ascultă, Israel,
Domnul este Dumnezeul nostru,
Domnul este unul.
Binecuvântat fie numele glorioasei Sale împărății
în vecii vecilor.
Îmi pare rău!
Voiam să rămână totul așa cum era.
Dar e cum ai spus tu.
Odată ce afli adevărul,
acesta te schimbă.
Nu poți rămâne la fel.
Eu nu pot.
Atunci, ce ești pregătită să faci în privința asta?
Orice e nevoie.
Vino!
Nu pot s-o descriu decât ca pe o experiență la limita morții.
Când m-a lovit glonțul tău,
eram prea slăbit să-l urmăresc pe Mannix.
Am simțit...
cum trupul meu se scindează
într-o... singură clipă.
Nu-s teorii științifice,
nici măcar ipoteze trase de păr care să explice asta.
Nu-i nimic...
Așadar... ce putem face cu ce știm?
Nimic.
- Nimic? - Suntem angrenați în buclă.
Faptele noastre sunt cauza directă a celor deja petrecute.
Nu putem opri explozia, nici să-l ucidem pe Mannix.
Realitatea împiedică schimbarea și paradoxurile.
Ascultă!
Ești în viață.
Gâtlejul e tot acolo.
- Funcționează. Asta nu-i „nimic”! - Da, dar ce să facem cu el?
Atunci când Elias avea 15 ani, i-am spus tot ce știam
crezând că s-ar răzgândi.
Am pus în joc viața fiului meu.
Și am petrecut 30 de ani din viață încercând să-l opresc.
Universul îl vrea viu.
Dar... înainte să explodeze bomba,
tatăl lui adoptiv, Andrew Morley, mi-a zis ceva ce nu am priceput.
Mi-a venit greu
să știu că Elias va sfârși copleșit de suferință pentru fapta lui.
L-am silit să o facă, știind că va regreta.
Stai puțin! Spui... că Mannix a murit copleșit de remușcări?
- Poate. - Deci asta e portița noastră.
Dacă am putea vorbi cu el? Să înfrunte adevărul.
Sădim un sâmbure de îndoială, să-l facem să se răzgândească.
Dacă universul îl vrea viu, e de ajuns să păcălim universul.
Să încercăm!
Ești sigură?
Da.
O să mor acolo. Nu-i așa?
Mi se rupe!
Futu-i...
Futu-i!
Subtitrarea: Irina Para