Ми живемо в місті, де багатьох забули і багатьма знехтували.
Ми лише просимо поліцію Нью-Йорка виконувати свої обов'язки
і робити свою роботу.
Є ще одна зникла дитина.
Марлон Рошелль.
Хлопець 14 років, що грав на цьому майданчику.
Дитина, як і Едґар Андерсон.
Та він не рахується, адже він чорний і бідний.
Тож ми просимо.
Ні. Ми вимагаємо, щоб до його зникнення поставилися серйозно.
Як і до зникнення будь-якої дитини.
Едґар Андерсон зник шість днів тому.
Марлона Рошелля не бачили вже 11 місяців,
та поліція продовжує свою бездіяльність.
Заступник мера Костелло мусить покинути порожні обіцянки
і очистити місто, яке ми так любимо.
Нам потрібні дії.
ЕРІК
Боже. Та ми вже кілька днів це робимо.
- Усе складеться. - Нічого не складеться.
Складеться.
- Кружляємо по колу, марнуємо час. - Замовкни!
Ти просто не можеш прийняти, що це ти винен у втечі малого.
Боже.
ХТОСЬ ХОЧЕ ПОГРАТИСЯ БУДЕ СОНЦЕ
У нього кошмари будуть.
Щойно таке з-за дверей вилізе, малий точно втече.
Годі патякати. Зосередься.
У мене нозі гудять.
Гей, Рає, годі це лайно довбити коло малого.
Віддай його мені. За нього купу грошей дадуть.
Я був до малого добрий. Він їм скаже.
І тоді гроші мої.
Думаєш, тобі нічого не буде, бо ти його вмив?
Як скажеш, чувак.
Твори. Вражай.
Вивчай. Будь справжнім.
- Це з дитячої програми? - Ага.
Круто.
Норм у тебе стиль, малий.
Мені пора, потім побалакаємо.
Але поки сиди тихенько. Як раніше, ага?
Я поверну тебе додому.
Я за ним нагляну.
Я його з тобою не лишу.
Ти підеш зі мною.
Зачини за нами, малий.
Боже, вони колись підуть?
Знеболювальне?
Там.
Тож...
Треба поговорити.
Рієлтор прийде о 16:00.
Немає сенсу це відкладати.
І наш адвокат надіслав тобі документи.
Там все чітко, та якщо щось буде не ясно,
впевнена, він все тобі роз'яснить.
Вільям лишив гроші симфонічному оркестру Нью-Йорка.
І хоча нам обом відомо, наскільки він був з тобою щедрий,
та ти сам знаєш, що не маєш законного права на цю квартиру.
- Ми були разом сім років. - Мусиш виїхати до кінця місяця.
Майкле, я вірю, ти любив мого брата, але ти вбив його, це факт.
Ти приніс йому цю хворобу.
Не певна, що поліції сподобається,
що один із головних детективів приховував проблеми зі здоров'ям.
Не кажучи вже про те, що в їхніх лавах є гомосексуал.
Це ти прибрала з холодильника фото?
Нас з Вільямом.
- Не знаю, про що ти. - Я бачу, що ти робиш, Керолайн.
Я любив твого брата.
Дуже любив.
І я не хочу тебе образити, бо знаю, що тобі болить.
Та ти намагаєшся стерти сім років...
того надзвичайного почуття, що було між нами.
Справді?
Не я був причиною страждань Вільяма.
Він заразився від когось іншого. Я не хворий.
Не я знищив Вільяма.
Я любив його.
Таню, ти вже йдеш?
Я тебе проведу.
Привіт, це родина Андерсонів.
- Лишіть повідомлення після сигналу. - Після сигналу!
- Не забудьте... - І не забудьте лишити номер!
Саме так!
Алло?
У мене ваш малий.
Алло? Хто це? Це якийсь дурний жарт?
У нього на рукаві куртки діра.
Не роби цього, чувак.
Це червона куртка.
А ще в нього родимка на плечі.
На правому плечі.
Він поранений? Усе гаразд? Ви його скривдили?
Він у безпеці.
Тобто? Чого ви хочете? Що...
Верніть його, прошу.
Скажи, що тобі треба гроші.
Таксофон, на розі 34-ї і 9-ї. Навпроти пральні.
- Принесіть гроші. - Гаразд.
Готівкою. Я приведу хлопця. Сьогодні о дев'ятій.
Побачу копів, жодного малого. Скажете комусь, його там не буде.
Гаразд. Можна з ним поговорити? Прошу вас?
Будь ласка. Я лише...
Чудово. З нею чекатимуть копи. Це довбана пастка!
Що? Ігноруєш мене?
Бо я тобі не довіряю, бляха! Свій план придумуй.
Він якийсь час жив під землею, тож трохи соромиться.
Та скоро в нас у «Буде сонце» з'явиться новий друг.
Ура!
Щось не в'яжеться.
Усе гаразд. Усміхаємося.
- Згадайте, для кого це. - Джеррі та його «Оркестру».
- Де Вінсент? - Привіт, Кессі.
Привіт, Мюррею.
- Кілька днів його не бачив. - Де він? Треба поговорити.
Де? Він мені треба.
Його звільнили, Кессі.
Вони його звільнили.
Але ж це його малюнки.
Це ж Ерік.
Ми його тестуємо.
На благодійній зустрічі «Буде сонце»...
Стули пельку, Елліс.
Ти його звільнив?
Він же тебе витягнув. Проштовхував тебе.
Хизувався твоїми досягненнями, не лише собою. Його ідеї — основа...
Вони божевільні. Я постійно мушу їх причісувати.
Я влаштував нам це шоу. Угодами займаюсь я.
Ану покажи останню створену тобою ляльку.
Так, щоб ти її прямо з нуля створив.
Знаєш? Мені ця історія обридла.
Усі знають, що він творчий геній.
А я облизую шишок, догоджаю, бо він не може.
Ронні?
Він залежний.
Вибач, Кессі. Він просирав шоу.
Очі неправильні.
Ось.
- Ага. - Не дочекаюся...
Погана ідея, Вінсенте.
Пізно.
Тримай мене за руку.
Усі в PLN і «Буде сонце»
гордяться нашою співпрацею з фондом «Буде сонце»,
що годує дітей і їхні сім'ї в нашому чудовому місті.
Якого біса?
Сьогодні ми всі зібралися, щоб очистити наш район.
Район, який ми любимо!
Як же чудово, що наші друзі з «Гудзон Санітейшн»
прибирають наші вулиці і відновлюють наше місто.
Я хотів би надати слово
одному з головних спонсорів фонду,
заступнику мера, Річарду Костелло.
А цей довбаний щур що тут забув?
Дякую. Дуже приємно бачити всіх вас тут.
Якого біса?
Зараз ми познайомимося з новим другом «Буде сонце».
Та перш за все, сьогоднішній день присвячений нашій програмі
з реконструкції та підтримки відновлення і благоустрою Нью-Йорка.
Вау!
Так!
- Так! - Що?
- Закриваючи наші притулки? - Ні, пане.
- Позбавляючи людей дому? - Ні, пане.
Ми зробимо це, очистивши наші вулиці,
перемістивши притулки і збудувавши домівки.
Брехня.
Ось побачите.
Гаразд. А тепер я радий
представити вам своїх друзів із «Буде сонце»,
які розповіли мені, що серед них з'явився новачок.
А хіба то не ви?
Без викрутасів, Баґу.
Гей, хлопці, що це за балачки про новенького?
Він трохи сором'язливий.
У нього давненько не було дому.
Та тепер він житиме з нами на шоу «Буде сонце»!
І дуже скоро ви побачите його на своїх екранах.
Гей, Еріку!
Еріку, виходь. Не соромся.
Ось і він, друзі!
Гаразд-гаразд, я виходжу!
Осяє сонце небес блакить
І спів пташок вже скоро зазвучить
Що це, в біса, таке?
Ну ж бо, руку дай! Час гри настав!
Буде день
Буде сонце
Привіт, світе.
Як у вас усіх справи?
Я Ерік.
І не здумайте забути це ім'я.
Господи Ісусе.
Оце одоробло — твій грандіозний план, як повернути малого?
Тіє? Та боже ж ти мій...
Кассандро.
Енн, мені потрібна грошова винагорода.
- Знімай пальто. Я зроблю чай. - Не хочу я чаю. Де гроші?
- І ті $25 000, які Вінсент вернув. - Навіщо це?
Не питайте. Просто повірте.
Доведеться зачекати. Роберт вийшов, а код від сейфа в нього.
- Я йому подзвоню. - Ні.
Якщо тобі потрібна готівка, я нічого без Роберта не зможу.
Гаразд, так. Подзвоніть йому.
Ти дуже бліда. Захворіла?
- Ні. - Вінсент має за тобою стежити.
Вінсент пішов. Я його попросила.
Коли?
Мені потрібні ці гроші.
Виглядаєш виснаженою.
Іди, мабуть, приляж.
Я подзвоню Роберту,
а ти відпочивай.
Я справді втомилася.
У старій кімнаті Вінсента тихо.
Та й на те, щоб викликати Роберта з офісу
піде як мінімум година.
Закладаюся, ти кілька днів не спала.
Я вже й забула, наскільки Едґар схожий на Вінсента.
Кессі!
Рікардо!
- Роби кросовер! - Пусти!
Я відкритий!
- Рікардо! М'яч! - Заціни. Я сам.
Пасуй мені!
Пасуй м'яч, красунчику!
Отак! Бачив? А я що казав, малий?
Що я тобі, бляха, казав?
- Рікардо! - Якого біса?
- Рікардо! - Що за мужик?
- Ти, в червоній майці! - Хто це?
Секунду.
Ти Рікардо?
Говорив з твоїм другом недавно.
- Знаєш Марлона Рошелля? - З копами не говорю.
Можемо у відділку поговорити.
- Я його не дуже знав. - То чого ти в його майці?
Номер 12, так?
Це його номер.
У матері є його фото в цій майці.
Ми обмінялися, як востаннє бачилися.
Від нього смерділо, бо ми весь день грали в баскет.
Сказав, що має з кимось вдень зустрітися.
«З кимось зустрітися»?
Ну, не знаю. Я його більше не бачив.
Ти ж у «Люксі» працюєш?
Працюєш.
Складаю людям компанію.
Працюєш на ТіДжея?
Твій сутенер?
А Марлона колись у «Люксі» бачив?
Хочете, щоб і мене вбили?
Продовжуйте ставити тупі питання і наступним шукатимете моє тіло.
Гей!
Під яким номером граєш?
Відомо всім, я — щасливий номер 8.
Знайдете Марлона, передайте, щоб віддав.
Іду!
Та йду я!
- Що... - Виходь.
Усе гаразд?
ТіДжей експлуатував Марлона Рошелля?
Ми вже це проходили.
- Не бреши. - Він знає правила.
Хлопці мають бути легальні.
Я дотримуюсь цього правила.
- Майкі. - Бачив колись ТіДжея з Марлоном?
Він помер. Так надовго в Нью-Йорку губляться лише на дні бухти.
Дванадцяте червня.
Мені потрібне відео з ночі його зникнення.
Записи стирають щотижня. Сам знаєш.
Ваші сюди постійно набігали.
І щотижня на ці касети записуються нові відео.
Хто їх стирає?
Ні.
- Я знаю ТіДжея з дитинства. - Мене ти теж знаєш.
Дай мені хоч щось.
Щось, що підтвердить, що Марлон Рошелль був у «Люксі» 12 червня.
З тобою все гаразд?
Ти це одягав лише на похорон матері.
Знайди мені касету.
Знайди мене, як захочеш поговорити, Майкі.
Майкі, щойно принесли касету, що ти чекав. Це у кварталі від школи Андерсона.
На ній він є в день зникнення.
Чудово. Вмикай.
Обидві по черзі вже готові.
30.04.1985 09:45 РАНКУ
Вмикай наступну.
30.04.1985 09:46 РАНКУ
Чого він за ним іде?
Зупини.
Тіно, попроси художника скласти фоторобот хлопця.
Схоже, малий його знає.
Раптом це викрадач?
Розповсюдь опис серед місцевих копів. Пресі ні слова.
Поки нічого для преси. Може, він є в нашій картотеці.
Гарний костюм. Хто вмер?
Друг.
Мої співчуття.
У нас є підозрюваний. Він з Едґаром Андерсоном на відео.
- Зараз фоторобот складемо. - Чудово.
Щойно складете, розповсюдь. Бачив Ренату зранку в новинах?
Якби міг, клянуся, замовив би її кілеру.
Кілька днів тому я говорив з Даною Нокс.
Даною. Дружиною Нокса.
- І? - Вона була налякана.
У ніч, коли Кеннеді вбили, Нокс повернувся пізно.
З вм'ятиною на бампері машини.
- До чого хилиш, інспекторе Клузо? -«Восьмий» — це Марлон Рошелль.
У ніч його зникнення на ньому була майка з номером вісім.
Кеннеді сам сказав: «Це щодо Восьмого?»
Мовляв, Нокс не зрадів, що Кеннеді пробовкався.
Думаю, він кришував «Люкс».
- Я збираюся затримати Нокса. - Впевнений, Майкі?
Так.
Звинуватити офіцера у вбивстві?
Це вже не жарти.
- Кріппе, це тобі не дрібні... - Просто облиш.
Ти мені подобаєшся, Майкі.
Подобається твій драйв. Завжди подобався.
Та будь дуже обережним.
«Обережним»?
Ага.
Не дратуй людей задарма.
У тебе є підозрюваний по 9-річній дитині.
Зосередься на своїй справі.
Отримаєш фоторобот, принеси мені.
- Але ж... - Це все.
Кінець розмови.
Це вже втретє за тиждень. Скажеш, як з'являться.
Приборкай свою дружину.
- Гей. - Як справи? Радий тебе бачити.
Взаємно.
Щойно збоченця на 42-й піймали.
РІКАРДО — ДЖЕЙ ДІ (9) ПРАЦЮЄ В «ЛЮКСІ»
Клятий район.
Ти ж їх знаєш.
МВ
Я серйозно, Майкле.
Сім разів упади — вісім підведися.
Ніхто за тебе роботу не зробить.
Це начерк, та я перегляну архіви. Може, його ловили.
- Дякую. - Досі патрулюєш «стежку збоченців»?
Довбані гомики.
Що ти там, в біса, сказав?
У чому проблема?
Розшук зниклих.
Так. Секунду.
Майкі, Роберт Андерсон на лінії.
Гаразд.
Ледрой.
Привіт, дівчинко.
Ого!
Гей. Що це?
Годі. Я ж бачу, що тобі хочеться. Кажи вже.
Якби я дав своїй бабці в колісному кріслі банку клею і пакет сміття,
на який я спершу гарненько кінчив,
перед тим, як покласти їй на колінця,
навіть вона впоралася б краще... Не знаю навіть, як його назвати. «Оце».
- Ерік. - Оце не Ерік.
- Просто допомагаємо очистити місто. - Ага.
Позбутися всього сміття.
До речі, смердиш як лайно.
Коли востаннє душ приймав?
Якого дідька? Де ти живеш взагалі?
- Кессі тебе шукала. - А, чудово.
- Мені вже пора. - Та ну.
Генсону потрібен різдвяний випуск?
Ні.
Я збираюся знайти свого сина.
І повернути його додому, де він і має бути.
Сам знаю, як це звучить. «У чувака дах поїхав».
Та я ще ніколи не був більш при тямі.
Едґар щось вистежував. Відмічав усі ці деталі.
Мапу намалював. Мені треба лише в ній розібратися.
У всьому розібратися.
- Тобі треба допомога. - Це останнє.
Дощ починається. Це було чудово, друзі.
- Нам пора назад у парк. - Тебе друзі кличуть.
- Бувай! - Дякую, що прийшли!
Вони й твої друзі теж.
Дякую!
Пішли ви, «Не буде сонця».
Чому він тут?
Він тут, бо я попросив. Так безпечніше.
І закрили тему, гаразд?
О, Кассандро. Не хотіли будити.
Але ж обіцяли. Котра зараз? Ще й копів викликали?
Ти ж не думала, що ми тебе пустимо саму з такою сумою?
- Усе тут. $25 000. - Чудово.
Кассандро, зважаючи на обставини,
нічого дивного, що ми повідомили поліцію.
Стільки готівки — це небезпечно.
Та йдіть ви, Роберте.
Кессі, поговоріть з нами.
Знаєте що? І ви слідом!
Той, хто з вами зв'язався, певно, просив не розказувати.
Та я вам обіцяю, що безпека Едґара — це наш пріоритет.
Ми будемо обережні.
Кессі, сьогодні прибиратимуть вулиці.
Може бути гаряче.
Якщо з тобою не поїде детектив Ледрой, грошей не отримаєш.
Гаразд.
Це сьогодні о 21:00.
Таксофон на розі 34-ї та 9-ї, навпроти пральні.
Можна мені гроші?
Дякую, Тіє. Я сам.
Дякую, Тіє.
Вінсента не бачила?
Ні. Вже тиждень як.
І чим я такого сина заслужив?
Ви хоч колись дивилися шоу?
Дивилися колись «Буде сонце»?
У мене немає часу.
То знайдіть. Воно прекрасне.
А він ваш син.
Я давно припинив носитися за сином. Чого й тобі бажаю.
Тікаймо.
Гей! Де ти лазила? Без викрутасів, давай готівку.
У мене є те, що обіцяла на обмін.
Чорта з два.
Я б цього не робила. Навколо копи.
Гадаєш, їм не байдуже?
Всім на тебе чхати, Рає.
Неси мої бабки, або вб'ю.
Він юний.
Наскільки?
Дев'ять чи десять. До кінця дня можу привести.
Ага.
Він тобі потрібен. Сам знаєш, який на таких попит.
Приведу його, і мій борг сплачено.
Не грайся зі мною, Рає.
До кінця дня. А тепер забирайся.
От побачиш.
- Голос молодий? Старий? - Не знаю.
І не молодий...
і не старий.
Років двадцять. Тридцять.
У нього був акцент. Здається, французький.
Офіцери будуть по периметру. Доки він не буде в полі зору.
Обіцяю, пріоритетом буде безпека Едґара.
Це він?
Так.
Роздивіться.
Може, впізнаєте.
Не знаю. Може.
Так багато зниклих безвісти, еге ж?
У цьому місті легко загубитися.
Як загубився Марлон Рошелль?
Ось бургер.
Павутиння.
Павуки.
Пиво? Ні, пива нема.
Вино. Кросівки.
Піца.
Ми йдемо по тебе, Едґаре.
Поглянь. Плитка.
Тут.
Чекай. Це ж... Це його графіті.
А. Точно.
- Вже ближче, малий. - Гадаєш?
Ось ще одне.
Він всі ці графіті вносив на мапу.
Поглянь, зламана плитка. «Ю».
Знак «Стоп». «Ю»...
Ще одне. Він ішов за ними.
Він десь тут.
Він точно десь тут. Він близько.
Куди, в біса, зібрався?
Теги графіті. Він намалював мапу тегів.
Чого б ще він сюди прийшов?
Це якась мапа божевілля.
Давайте ще раз.
Його звати Юсуф. Часто приходить по їжу.
Де він живе? На вулиці?
Так. Інколи.
А інколи під землею.
- Під землею? - У тунелях метро?
Унизу їм безпечніше. Безпечніше від вас.
Він тусується на вулиці біля «Люкса».
Бачу його, коли забираю залишки їжі. Вони їх нам віддають для фургона.
Він графітчик. Теги лишає. Хлопець не поганий.
Поганий, звісно! Він викрав мого сина. Я маю...
Кессі.
Не можна спізнюватися.
Не спізнитеся. Довіртеся мені.
Ага, довіритися. Звісно.
Ми чекатимемо біля таксофона.
Перепрошую.
- Так? - Юсуф Еґбі. Інформації не фонтан.
Дрібна крадіжка. Кілька ВНС.
Схоже, він живе в тунелі метро.
Підготуй команду на сьогодні.
- Розповсюдимо, якщо не з'явиться. - Кріпп уже.
І фоторобот, і відео. Преса вже пустила в ефір.
Чому ти мені роботу ускладнюєш? Це моє розслідування.
Ти не мав права повідомляти пресу.
- Я тобі допоміг. Він би не з'явився. - Тепер не з'явиться.
- Побачить це і втече. - То краще поспіши в тунель метро.
Десяток патрульних із санітарною групою будуть там за годину.
Можеш приєднатися. Це твій шанс.
- Але мої — перші. - Не я вирішую.
- Ти капітан, ти вирішуєш. - Не огризайся!
Я допомагаю тобі з цим розслідуванням,
а ти ще й кидаєшся на мене після цього?
Маєш рацію! Я капітан!
Схоже, ти забув, з ким розмовляєш.
Ти взагалі як, Майкі?
Ви були близькі? З тим твоїм другом?
Я розумію.
У мене є друзі, яких я люблю, як братів.
Я втратив найкращого друга десять років тому. Аневризма.
Та я на цьому не зациклююся. І тобі не раджу.
Не варто заводити тут ворогів, Майкі.
Не хочеться таку репутацію загубити.
А тепер ноги в руки.
Вже майже дев'ята. Ще спізнишся.
Мої хлопці вже там.
Зміна плану.
Ми спускаємося в тунель. Вони його сьогодні зачищатимуть.
Шукатимемо, поки чекатимете на місці.
- Офіцери будуть поруч. - Він вже, певно, втік.
Не кажи так.
Це правда. Там буде жорстко.
Вже майже дев'ята.
Оце ви облажалися.
Дідько!
- Геть. - Гей.
Двері зачини.
Де, бляха, касета за 12 червня минулого року?
Не знаю.
Ми пишемо дату, затираємо і пишемо нову.
Дев'яте червня. Десяте.
Одинадцяте.
Тринадцяте–шістнадцяте. Всі тут.
А касета за 12 зникла.
- Я не знаю. - Все ти знаєш.
Тобі платять, щоб ти їх перевіряв, затирав і по колу.
Кожну касету з кожної з камер.
Головний вхід, двір,
танцмайданчик, туалет, бар.
Та ти став лажати.
Деякі тижні плівку затирав не до кінця.
І що я бачу?
Хто це такий заходить в клуб?
Що то за малий?
Просто якийсь хлопець.
А ти придивися.
Ніхріна не бачу.
Ти впустив малого в клуб?
Скажи, що це не так.
Ну ж бо.
Скажи, що ніколи мене не підводив.
Ну ж бо!
А 12 червня?
Дванадцятого червня ти його теж впустив?
- Слухай, Гейторе... - Знаєш, як воно в тюрязі?
Він був довбаною дитиною,
ТіДжею.
Довбаною...
Де касета за 12 червня? Ти ж знаєш, де клята касета!
- Ніколи нічого не губиш. - Я...
Все у своїй чорній книжечці пишеш.
То де вона? Кажи, де вона!
Ось і вона.
Лише погляньте на всі ці цифри та клієнтів, клятий ти опаришу!
Лайна шматок!
Неси касету.
Якого? Якого біса, я тебе питаю?
Я тобі довіряв, а ти все просрав!
Лайна шматок!
Знайди касету, або закопаю.
Де ми?
Ми заблукали.
Ох і ненавидить тебе Едґар, якщо аж сюди збіг.
Зізнайся, поняття не маєш, куди преш, а, Вінсенте?
Єдиний шлях, який тобі відомий — це на дно цієї пляшки.
- А от і підтвердження. - Та пішов ти.
- Чого йому ще втікати, Вінсенте? - Іди в сраку!
У сраці тут лише ти, Вінсенте.
Якого дідька?
Будь ласка.
Гей! Пішов ти!
Едґара тут немає.
Його тут ніколи не було.
І ти його ніколи не знайдеш.
Тобі ніколи не спокутати провину.
Ти ніколи не змінишся.
І це все твоя вина, старий.
Це все через тебе.
Ні, це неправда.
А, звісно.
Ти хочеш обдовбатися.
Гей.
Можна мені трошки?
У мене є гроші.
Ось так, старий.
Дозволь собі політати.
Відійди від мене! Відчепися!
Звісно, не як у твоєї мами, та треба набратися сил,
щоб додому вернутися.
Я тебе тут захищав. Так батькам і передай.
Зробиш це для мене?
Ти ж хочеш додому?
Що?
За мамою сумуєш?
Але не за татом?
Ясно.
Чого?
Він мене лякає.
...у справі дев'ятирічного Едґара Андерсона з'явився новий слід.
Cин Вінсента Андерсона,
творця дитячого телешоу «Буде сонце»,
і онук забудовника Роберта Андерсона.
Поліція оприлюднила цей фоторобот підозрюваного...
Чуваче, ти знаменитий.
...останній, кого бачили з хлопцем.
Гей. Дай я його відведу.
- Ні. - Ти тепер не можеш його віддати.
Ні.
Кажуть, нас сьогодні прийдуть зачищати.
Тут всюди будуть копи.
Куди ти малого подінеш, як вони прийдуть?
Твоя пика буде всюди.
Кілька тижнів на вулицю не сунешся.
Тебе будь-хто впізнає.
Я пропоную тобі вихід.
Ні. Ти в повній дупі, чувак.
Я єдина, хто може його вивести.
Приготуй його. Я чекатиму там.
Гей.
Якщо з ним щось станеться... Я серйозно, Рає.
Отримаєш гроші, неси сюди.
Гаразд.
Дідько!
У нас наказ увійти в тунель.
Зачистьте територію і виходьте. Маєте годину.
Щоб там не лишилось жодних «жителів».
Їх треба виселити у будь-який спосіб.
Він був таким крихітним немовлям.
Лише 2 700 грамів.
Я його отак на долоні тримав.
Тримаєш?
Так, я тримаю його голову.
Така малесенька голівка.
Малесенькі ніжки.
Не вірилося, що світ довірив його нам.
Мені.
А я його втратив.
Я його підвів.
Йому було лише потрібно...
Усе, що вимагається від батьків, — це зберегти їхнє життя.
Щоб вони дихали.
Міцно їх тримати.
А я не зміг.
Я не зміг.
Не дивно, що він утік.
Мій хлопчик.
Вони вже почали.
Ну ж бо. Пора. Вже більше дев'ятої.
Юсуфе, давай. Не тягни!
Не зупиняйся, Едґаре.
Тримайся стіни.
- Тримайся Раї. Вона відведе тебе до мами. - Мені страшно.
Не бійся. Скоро будеш з мамою в безпеці.
Покиньте територію, інакше вас заарештують!
От лайно!
Розплющ очі. Нагостри вуха.
Тримайся праворуч від колій і не зупиняйся.
- Не відходь від Раї, гаразд? - Ходімо.
Твори. Вражай. Вивчай.
Будь справжнім.
- Будь справжнім. - Всім вийти!
Збирайте своє шмаття і вимітайтеся!
- Давай. Треба забиратися. - Едґаре?
Едґаре!
Ну ж бо, малий, давай. Сюди.
Давай! Ворушися!
Ну? Хутчіш. Сюди. Давай руку.
Давай!
Давай.
Хутко, Едґаре. На що витріщився?
Дістав уже.
Ну ж бо. Ми запізнюємося.
- Ти ж хочеш маму побачити? - Так.
Тоді треба йти. Давай.
Так, молодець.
Одну ногу, потім іншу. Я постійно тут лажу.
Я не хочу.
Давай.
Мені страшно.
Ходімо! Давай! Ми запізнюємося!
- Я хочу до мами. - Забудь вже про маму. Ходімо.
Хочу тебе де з ким познайомити.
Гей!
Дідько.
Дідько!
Едґаре, давай! Нам треба йти!
- Візьми мене за руку. - Хто на нас чекає?
Хапай мене за руку хутко!
- Я впаду. - Я тебе тримаю.
Давай. Ну ж бо. Дідько. Як ти мене дістав.
Едґаре?
Гей, клоуне.
Бачив?
Едґаре?
Переклад субтитрів: Бурштина Терещенко