- Üdv a szerény kunyhómban! - Azta! Nagyon szép!
- Gyere be! - Király! Köszönöm!
Maradt kajánk, ha éhes vagy.
Van tócsni. Klassz.
- Ó, baszki! - Ó, jesszus!
- Egy pillanatra azt hittem, a nagybátyám. - Dögös nagybátyád lehet.
- Will vagyok. - Én Maddie. Csá!
- Menjünk a szobámba! - Ja.
Szép szoba.
Ez így oké? Folytassuk?
Jó lesz. Becsuktam az ajtót.
Akkor hivatalosan is beleegyezel,
hogy parázna kapcsolatot létesítsünk?
- Bele. Köszönöm. - Szupi. Köszönöm.
Hé! Azt hittem, velem nézed meg az évadzárót.
Jesszus! Akkor gyere!
Valami fontos közepén vagyok.
Jó ég! Riley pont most ír róla.
- Oké. - Ti csak nézzétek!
- Nem gáz. Semmi vész. - Ne! Ne már!
- Visszajövök máskor. - Elszpojlerezed. Állj, Riley!
- Mi a fasz? Várhattál volna. - Bocs!
- Tök cuki a melltartód. - Köszi!
- Marha jó a cicid. - Tényleg?
Aha. A kedvencedet hoztam.
A kókuszolajnak vajíze van.
- Az évad végén... - Szia!
- Szia! Örültem. - Szia! Én is.
- Örülök! - Ja! Jó mozit!
- Bejön az inged. - Köszi! Minden jót!
KEZDŐDJÖN AZ UTAZÁS
SZIGORÚAN BARÁTSÁG
Oké. Szóval pontosan mi lesz itt?
Sosem voltam válási buliban.
Frances baba-mama csoportjából volt az egyik anyukának olyan három éve,
és mindannyian rögtönzött beszédet mondtunk,
- hogy lelket öntsünk az elvált nőbe. - Jézusom!
- Utálok felszólalni. - Tudom. Én is.
Azért is készültem most előre.
Mi? Nem szóltál, hogy írjak valamit előre.
Nem baj. Én is úgy fogok csinálni, mintha akkor találnám ki.
Olyasmit mondok, hogy:
„Életünk során
elveszünk, és ránk találnak több százszor.
De ez csak egy pillanat, és el fog múlni,
és az a fontos, hogy itt mi számíthatunk egymásra.”
Ja. Ez passzol Christine-hez
és a hülye kaliforniai New Age-es, hippi, zöldfűleves kamuhoz.
- Ugye? - Ja.
- Neked van pezsid. - Aha. Az sose árt.
Csajok! Csa...
- Sziasztok! Épp időben. - Szia!
- Üljetek le!
Először is szeretném megköszönni mindenkinek, hogy itt van,
és eljött, hogy támogassuk Christine-t
életének e komoly kihívást jelentő fejezeténél.
Most tartunk egy kis támogatói kört,
amin lelkesítő dolgokat mondunk Christine-nek, amelyekből táplálkozhat.
Ki szeretné kezdeni?
Katie, leszel te?
- Legyek az első? - Igen.
Oké. Igen, persze.
Christine, én...
Életed során el fogsz veszni, és rád találnak... több százszor.
Elveszel, és rád találnak.
Mindannyiunkkal így lesz.
Ez csak egy pillanat, és el fog múlni.
De ami fontos, hogy itt mi számíthatunk egymásra.
Ó, Istenem!
Nagyon szép nyitás volt, Katie.
- Köszönöm! - Katie, gyere ide!
- Nagyon különleges volt. - A szívemből szóltam.
Bocsi!
Sylvia, leszel a következő?
- Ezután nehéz lesz. - Köszi!
A szüleim elváltak,
és apámmal soha ennél jobb dolog nem történt.
Egyszerűen kivirult.
Belépett egy vitorlás klubba, és írt egy emlékiratot.
Még egy éttermet is nyitott.
Megmászta a Kilimandzsárót.
És aztán... Nyolcvanöt éves koráig élt, és kiélvezte minden percét.
És te is ki fogod, Christine.
„Te is ki fogod.”
- Köszönöm! - Milyen inspiráló volt!
És mi történt anyukáddal?
Ő kész katasztrófa.
Rémes volt.
Ő sosem mászott ki belőle.
De él.
Ja. Mármint ha azt lehet életnek nevezni.
Mindig imádtam Sylvia színességét.
De megevett egy beszédet.
Hát, nagyon régóta házasok vagyunk.
Tele van meglepetéssel. Érdekes vele az élet.
Sylvia egyértelműen valami életközépi válságon megy keresztül.
Tudod, a munka meg az anyaság, bla-bla-bla.
Jobb, ha megeszik egy beszédet, mint egy háttetkó,
vagy az Ízek, imák szerelmek.
Szóval van egy tervem.
Felhívtam Kirk Friedkint a Tobey-nál, mert hallottam, hogy bővítik
a fúziós részlegüket.
És kiderült, hogy újakat vesznek fel.
- Csak azt mondanám... - Igen?
...hogy bármit is teszel, hogy beavatkozz a karrierjébe, maradj laza!
Ja, én csak segíteni próbálok.
Csak azt mondom, hogy elég nyomulós tudsz lenni az ilyesmiben.
Hogy érted?
Most is szó szerint ökölben van a kezed.
A feleségem úgy megette a főnököm beszédét, mint egy kutya.
Persze hogy be vagyok feszülve.
Igen, Charlie. És ha segíteni akarsz Sylviának,
add neki oda Kirk névjegyét, és hagyd, hogy azt csináljon vele,
- amit csak akar! - Ja.
Csak legyél laza!
Tegyél úgy, mintha laza lennél!
Igen. Száz százalékban menni fog.
- Igen. - Igen.
De talán ne legyél 100%-os.
Talán legyél 30%.
Talán annyi, hogy: „Kicsim, itt a névjegy. Én megyek, és lazítok.”
- Érted, hova akarok kilyukadni? - Igen.
Add oda a névjegyet, aztán hagyd békén, mint egy laza pasi!
Totál egyetértek.
Ebéd a Quiznosban.
Igen!
Oké, Frances, megterítenénk, légyszi?
- Hahó! Sziasztok! - Szia!
Hékás! Miért nem maradt dinós csirkefalatka?
Mire jó, hogy van a bevásárlólistánk, ha senki nem ír fel rá semmit?
Bocs! Én ettem meg.
Te azt megetted? Gusztustalan. Ilyen izéből, csirkecsőrből csinálják.
Csirkecsőrből csinálják?
Nem. Csak vicceltem.
Miért eteted ezzel a srácokat?
Mert simán megeszik, és nincs erőm vitatkozni.
Szia!
Szóval, vis-à-vis, amiről a múltkor beszéltünk
a partnerek csapatépítőjén,
hoztam neked valamit.
Igen. Mi ez? „Kirk Friedkin” a „Tobey, Friedkin, Kwong és Zelman”-tól.
- Mi ez? - Kirk Friedkin. Egy ismerősöm.
Ki az a Kirk Friedkin? Miről beszélgettek?
- Egy ügyvéd. - Igen. Ennyi már lejött.
Oké. Szóval beszéltem vele ma,
és említette, hogy bővítik a fúziós részlegüket.
És azt mondta, hogy hívd fel.
Én nem kértelek erre.
Ó, nem. Tudom. Én ismerem Kirköt. Régi ismerős.
Oké. Nem vagyok a jótékonysági ügyed.
Mi az a jótékonysági ügy?
Nem erről van szó. Neki teszek szívességet, nem neked.
Tudja, hogy 13 éve nem praktizáltam?
- Tudja. - Mi az az ügy?
Tudja, hogy csak kilenctől kettőig tudok dolgozni?
- Igen. Neki megfelel. - Mi az a jótékonysági ügy?
Tudja, hogy pocsék ügyvéd vagyok?
- Azt, mondjuk, elhallgattam. - Mi az a jótékonysági ügy?
Ha szívességet teszel valakinek, mert sajnálod.
Frances, megterítenél, légy szíves?
- Csinálom már! - Bocs, most dühös vagy emiatt?
Dühös? Nem, hálás vagyok.
- Kedves tőle. Meg vagyok lepve. - Miért vagy fura?
Nem vagyok. Csak hallgatom apát.
Na és mikor hívjam? Egy hét múlva, vagy ilyesmi?
- Nem, hívd most! - Aha, most.
- Máris hívom. Most alkalmas. - Oké. Hívhatod bármikor.
Nálad van a névjegye, úgyhogy bármit akarsz,
az... Az szupi. Szia!
Üdvözlöm, Sylvia Greeves vagyok! Arról lenne szó... Nem.
Üdv! Sylvia Greeves vagyok.
Magammal kapcsolatban... hívom.
Mr. Friedkin! Sylvia Greeves. Igen, ügyvéd vagyok.
Mikor mondtam ilyet? Mikor mondta bárki...
Mikor mondta ezt bárki?
Menni fog. Úgyhogy...
- Csá! - Mizu, haver? Ráérsz?
Ki jelenti be az Instán, hogy összeköltözött valakivel?
Milyen kurva béna, ugye?
- Tök undi. - Feltűnési, az.
Tényleg, ki a faszt érdekel?
Összeköltöztetek. Kurvára gratulálok.
Kiposztolod? Kiposztolod, baszd meg?
- A hírfolyamba? - Oda!
- A hírfolyamba! - Ez a szar a sztorikba való.
- Igazad van. Nem a hírfolyamba. - Ugye?
- Ilyet nem teszünk ki oda. - Nem.
Ez nem a hírfolyamba való.
Miért nem olyat posztolsz a hírfolyamodba, amit nem szarnak le a többiek?
Eljegyzés. Diploma. Kisbaba.
- Öreg kutya szülinapja. - Ugye?
Az érdekel.
- Halál. A nagy... - Mutasd...
- A nagyanyád halálát. - A nagy dolgokat!
- Az aktivistáskodást. - Ha felvonulsz!
- A feminista sapkádat! - Ha betörsz a Fehér Házba.
Aztán letartóztatunk, és valószínűleg nem emelünk vádat.
- Azt akarom én látni. - Az a jó cucc.
Összeköltözni valakivel nem teljesítmény.
- Nem teljesítmény. - Nem csináltál semmit.
- A fogkefék. - Két fogkefe egy bögrében?
- De béna! - Ki a faszt érdekel?
Tök erőlködős.
Hacsak nem új házba költözik,
mert azt látni akarnám, mert Audrey-nak baromi jó ízlése van.
- Tudod? - Hé!
Mi van?
Azt hittem, elkapod.
Tudod, hogy béna vagyok a sportokban.
Hogy vagy, haver?
Úgy érzem, hogy nekem szól a műsor, tudod?
Tudja, hogy nézem a közösségi oldalakat.
Tudod, mi segíthetne?
Ha rendeznék neked egy válási bulit. Az jó tud lenni.
- Az meg mi? Van ilyen? - Van. Én voltam páron.
Most voltam... Szó szerint most voltam egyen.
Egy rakás barát összejön,
és segítenek jobban lenni, és hogy lezárd.
Próbálnék valami gunyorosat mondani erre, de őszint...
elég klasszul hangzik.
Úgy, mintha jót tehetne nekem.
Ugye? Megszervezem. Neked semmi dolgod vele. Jó buli lesz.
Én csak nem akarok a múlton rágódni, tudod?
Azt akarom... Én most nagyon jövőorientált vagyok.
Szóljon a jövőről!
A jövőre!
Oké. Nem arról a jövőről, ahol robotok meg űrhajós szarok vannak.
Hanem a közeljövőről, oké?
Megerősítve.
Nehogy robotnak öltözve gyere!
Bízd csak ide!
Nagyon jó bulit fogok szervezni
az összes fura barátoddal.
Miért van a műanyag motor a fürdőszobában?
Miért van a bármi a bárhol?
Azta! Jessipa nagyon sokat kakil a méretéhez képest.
- De jól nézel ki! - Köszönöm!
Túl kicsi ez a ház.
Aha. Meghirdettek valami újat a héten?
Olyat nem, amire futná.
Az a...
Igen. A nyugdíjasotthon még eladó,
de Will azt mondta, hogy az építkezés nagyon hosszú és drága lenne.
Igen.
Kicsit ért hozzá. Tudod, sok bárt újított fel.
Igen. Nem, tudom. Csak érzésem szerint ez a mi döntésünk kéne hogy legyen,
nem a tiéd és Willé.
Ja, vettem.
- Szóval, hogy ment Kirkkel? - Kivel?
Kirk Friedkinnel, az ügyvéddel, akit fel akartál hívni.
Ja. Azzal a Kirk Friedkinnel.
Azt mondtad, felhívod.
- Kirk. Úgy volt, hogy felhívod. - Igen. Tudom. Fel is fogom.
Nem hívtad fel.
Hát, én... Most adtad oda a számát, szóval majd fel fogom.
Adj egy percet. Dolgozom rajta!
Dolgozol rajta, hogy telefonálj egyet?
Drágám, mit piszkálsz ezzel?
Megkérdeztem, hogy felhívtál-e valakit. Az... Mindegy.
- És fel is fogom. - Oké.
Hova mész megint ma este?
Ma van Will válási bulija.
Ja. Eléggé a padlón van.
Tudtad, hogy Audrey máris összeköltözött az új pasijával?
Elképzelni sem tudom.
- Ja. - Azta!
- Tök undi. - Jó mulatást!
- Köszi! - Szia!
- Nem akarod... Oké. - Ne...
- Szia! - Szia!
- Hallod? Mit is csinálunk itt? - Engem ünneplünk.
Mint egy szülinapi buli, csak nem akkor?
Ez egy válási buli.
Olyan nincs. De bulizni szeretek.
- Csá! - Csá!
Mi van?
Mi? Csak láttam az egyik anyukát a suliból a parkolóban.
Tartozol neki, vagy valami?
Nem, én csak... csak fel kéne hívnom, és én... Csak tök nincs kedvem hozzá.
Mizu?
Kösz a meghívást, Omar!
Nagy Willy, gratula a váláshoz!
Egy üveg pezsgőt ma én fizetek. Szívesen.
Egy üveget hozol az egész asztalnak?
Igen, és én fizetem. Szívesen.
Kik ezek a pasik?
Ezek a pasik?
A haverjaim. Imádni fogod őket.
Hamza, mondjad!
Mi a faszomnak hívtad meg, öcsém?
Nem akartam cikit holnap a melóban.
Sylvia! Gondoltam, hogy te vagy, de nem láttam Charlie-t.
Megkaptad az üzit a zeneoktatásról?
Meg. Megkaptam az üzeneted.
Vissza foglak hívni. Ne haragudj!
- Szerintem kész az asztalunk. - Oké. Klafa. Szia!
Oké.
Csak ebben a röpke percben, amíg nem vagyunk még bebaszva,
- mondhatnánk megint egy-egy tósztot. - Hé!
Én kezdem.
Will, életed során több százszor el fogsz veszni,
több százszor.
És most épp el vagy veszve. De mi itt vagyunk neked.
Az elveszettségre!
Nem fogok hazudni, Sylvia. Életében most van leglejjebb,
és te azt mondod, hogy több száz ilyen lesz még. Kicsit durva.
Azt mondom, hogy mindenkivel ez lesz.
- Így értettem. Része az életnek. - Ja.
- Mind elveszünk. - Ja.
- Ez tetszik, Sylvia. - Köszönöm, Omar!
Igen, mert valaki belépett az életébe, és egy kissé hazavágta.
És szerencsére nem kell többet foglalkoznia a csaj műbalhéjával.
Felállíthatnánk pár alapszabályt ma estére.
Mondjuk, nem kell mindenkinek ócsárolnia a volt feleségemet.
Szóval tudjátok, semmi túl negatív!
Vagy ha az segít, hogy valamit kibeszélsz magadból,
akkor rajta, mert ezért vagyunk itt!
Lehet benne valami. Menjünk körbe,
és mindenki mond öt dolgot, amit utál benne?
Nem tudom, hogy a nők baszogatása passzol-e az estéhez.
Ne a nők baszogatásaként nézz rá!
Vedd úgy, hogy basztatunk valakit, aki történetesen nő!
Történetesen a húgom is.
És ezért én a Sylvia-csapatban vagyok.
Igen. Micsoda?
- Nézd... - Oké. Foglalkozzunk a jövővel!
Will, szerintem randira kéne hívnod azt a csajt.
- Melyiket? - Bármelyiket.
- Ja. Egyformák vagyunk. - Nem ezt mondtam.
De a jelenlegi cél szempontjából azok.
- Ez az! - Igen!
- Ez az, Will! - Nagy Will!
Will! Will! Will! Will! Will! Will!
Igen!
- Kész legenda a faszi. - Ja, öregem.
Szerinted jól érzi magát?
Igen. Nagyon is. Mit parázol?
Nem parázok. Én szerveztem ezt az egészet. Nem... Nem tudom.
Miután felszívódtál mellőle öt kurva évre.
Haver, nem ismered az egész sztorit.
- Elmegyünk valamikor egy kávéra? - Itt jön.
Hogy ment?
Jó hírem van. Azt mondta: „Házas vagyok, de ha nem lennék, akkor se jönnél be.”
Köszönöm!
- Jó estét! - Kínálhatok önöknek valami desszertet?
Talán.
- Igazából én már vettem desszertet. - Ó, baszki!
Még pár percig néznénk az étlapot. Köszönjük!
Oké.
Azt add Sylviának!
Ezt nem muszáj az asztalnál, ugye?
Nem ragaszkodom a helyszínhez.
Mi bajod? Régen szerettél egy kicsit kokózni.
Valaha imádtam a kokaint.
- Szia! Szia! - Szia!
Jól érzitek magatokat?
Kóstoltátok a brokkolinit? Finom.
Mennyei.
- Én aztán mindenre vajat tennék. - Ez az! Én is.
Minden a darázsderékról szól.
- Igazam van? - Igen! Ja!
- Tök így van. Jó mulatást! - Igen.
Teljesen más ember voltál. Fura volt.
Nézd, nem én találom ki a szabályokat!
- Vagy azt, hogy működik a társadalom. - Törj ki a normáidból!
- Tolj porcukrot! - Ne mondd ezt!
- Egy kis kokszot! - Ezt se mondd!
- Miért ne? Kólázz be egy kicsit! - Nem. Én nem...
- Meglovagolod a fehér csíkot? - Oké. Tényleg muszáj ezt?
Csak bulizni próbálok.
Hát, nem tudom.
- Menjünk máshova! Húzzunk a picsába! - Igen! Imádom. Hova menjünk?
Szerintem valami alkalomhoz illőbb helyre kéne mennünk.
Tudom már! Mondjuk, egy szabadulószobába.
Én valami klasszikusabbra gondolok.
Zongorabárba?
Sztriptízbárról beszél, csak hogy tudd.
Tényleg?
Habár nem is tudom. Kicsit elcsépeltnek tűnik.
- Talán kicsit sablonos. - Nem?
Ja, totál.
Nem akarom elrontani az estét azzal,
- ha fura hangulat lesz a sztriptízbárban. - Ja. Ne rontsuk el!
Jól fogunk szórakozni, bárhova megyünk, még akkor is, ha az egy sztriptízbár.
Én biztos maradnék még veletek.
És ha átmegyünk valahova, és ti egy tök nudi sztriptízbárba akartok,
akkor nem mondom majd, hogy: „Ne menjünk a tök nudi bárba!”
- Szóval egyhangúlag? Sztriptízbár! - Sztriptízbár!
Sztriptízbárba megyünk!
- Van egy dal hozzá. - Oké.
- Ha éneklés van, nem lehet leállítani. - Vágom. Vág...
Ez lesz, azt hiszem, életem legjobb estéje.
Tesó, menjünk, haver!
Húzzunk a picsába erről a kurva helyről, tesó!
Hali! A te szavazatod fog dönteni. Felső kategóriás, vagy menjünk le kutyába?
Amelyiket te szeretnéd.
Nem. Mondd! A véleményedet akarjuk tudni. Te szervezted az estét.
Te döntsd el!
Boldogan segítenék,
de azt hiszem, ezen a ponton kiszállok az estéből.
- De ti menjetek! Jó mulatást! - Nem, ne már!
Én nem megyek, haver.
- Ne rontsd el! Gyere! - Mi? Én...
Ti menjetek csak! Ami engem illet, nem...
Nincs kedvem sztriptízbárba menni csomó pasival,
akik tényleg menni akarnak.
- Helyben vagyunk. - Mi van? Ez a te estéd.
És ha te a középkorú barátaiddal el akarsz menni...
- Ja. - ...hogy lányok mulattassanak,
akik alig idősebbek a lányomnál, akkor menjetek!
Ne tedd undorítóvá! Ez a bajtársiasságról szól.
Bajtársiasság volt az étteremben is.
Mit érdekel, hogy ott vagyok-e? Fontos? Menj!
- Mulass jól a fiúkkal! - Érdekel, mert a dumáddal
lúzernek állítasz be.
Oké! Hát akkor rajta! Menjünk! Nézzünk meg pár cicit!
Ezt ne csináld, oké? Nem akarom, hogy gyere, ha nem akarsz.
Mit akarsz tőlem?
Azt akarom, hogy jönni akarj a sztriptízbárba.
Az aztán soha nem fog megtörténni.
- Régen szerettél oda járni. - Úgy tettem, mintha szeretnék.
Tudod. Húszéves koromban volt. Menő és ironikus próbáltam lenni.
Rühellem azokat a helyeket. Lehangolóak.
Már középkorú vagyok, és nem kell megjátszanom.
Hát, úgy érzem, most ítélkezel fölöttem.
Nem ítélkezem. Tényleg nem.
Menj, és szórakozz a barátaiddal! Áldásomat adom.
- Távozz a sztriptízbárba! - Távozom is.
- Jó. - Kurva jól fogom érezni magam.
- Alig várom, hogy elmeséld! - Te távoli emlék leszel.
Menj, és csinálj, amit akarsz!
Jönnöd kell!
Olyan szomorú és szánalmas lesz,
ha elvált pasiként egy rakás haverral ülök a sztriptízbárban.
Ha te is jössz, akkor poén, meg ironikus. Légyszi, tedd az estét poénossá!
Kérlek, gyere! Könyörgök!
El kell jönnöd!
Csukd be a szemed! Olvass kurva könyvet! Nem érdekel. Ott kell lenned.
Azt akartam, hogy a jövődről szóljon ez a vacsi. A következő fejezetről.
- Nem fogok... - Bassza meg a jövő! Nem akarom a jövőt!
A jövő rossz.
- Nem tudod, mit tartogat. - Dehogynem tudom.
Nekem kopaszságot, hererákot és halált.
A hererák a fiatal férfiak betegsége.
Neked nem kéne miatta aggódnod...
Már hererákot akarok!
Ne csináld! Nem érezhetnénk jól magunkat, mint régen?
Én jól érzem magam. Csak máshogyan.
A családommal mulatok, a gyerekeknek tartok bulikat.
Meg munkahelyi bulikat Charlie-nak. Nekem...
Nekem megváltozott a szórakozás. Valami mássá fejlődött.
A szórakozásod azzá fejlődött, amit „nem buli”-nak hívnak.
Az a te szórakozásod.
Nézd, mikor volt, hogy... Minden másokért van. Te mikor szórakozol?
Nagyon jó érzés a szeretteid örömét nézni.
- Ez nem igaz. - Annak éreztem... amikor kimondtam.
Szánalmasnak érződött. Ez neked a jó érzés?
- Nem megyünk a sztriptízbárba. - Oké.
- Csak ne menj haza! - Oké.
- Légyszi, maradj még! - Oké. Hát...
Mit fogunk csinálni? Hogy szórakozunk?
Van egy ötletem.
Ó, igen! Igen!
- Ó, igen! Visszatértél. - Visszatért a csaj.
Visszatért a csaj.
- Visszatért a robot. - Visszatért.
- Lökjed a robotot! - Visszatért.
Figyi, volt...
Figyi, volt akkoriban KK?
- Mi az a KK? - Kokain és ketamin.
Vagyis nagy részben ketamin egy kevés kokóval,
- hogy jobb legyen a buli. - Jesszus, haver!
Mi? Mi az a ketamin? Én nem tudom, mi az.
Hogyne tudnád! A spéci K. A rave-es srácok tolták az egyetemen.
- Mi? Én nem rave-drogozni akartam. - Igen. Tudom!
Nyugi! Ne pöccenj be!
Tudod, a kokain sokkal jobban üt, mint a spéci K.
Ja, a K semmi. Az csak ilyen enyhe lónyugtató.
Lónyugtató?
- Sylvia, baszki! - Nyugi már!
- Semmi gáz. - Mi?
Ha lovaknak van, akkor ők is felszippantják?
- Csak ha répával van felütve. - Ez vicces.
Ki kell venni belőlem. Egy ló nagyobb nálam.
Kis állatokon is használják. Egy futóegerem is kapott.
Gyomormosás kell. Beviszel a kórházba?
Vigyél be a kórházba! Ott kimossák a gyomromat.
Nem.
- Ne! Állj le! Ne csináld! - Sylvia, nyugi!
Nem lehet... Ez nem így működik. Már az agyadban van.
Ó, baszki!
A rendőrség.
- Fogd be! - A rendőrség.
Hali, srácok!
- Ó, jesszus! Baszd meg! - Baszd meg, Omar!
Mit csináltok ti itt?
- Omar, csukd be az ajtót, te köcsög! - Húzz el!
- Meg fogok halni? - Nem fogsz.
- Le fognak tartóztatni? - Nem fognak.
Hazavigyelek?
Nem. Nem akarok hazamenni a srácokhoz és Charlie-hoz beketaminozva.
Őszintén, azt sem tudjuk, mi fog történni.
Tényleg mindenkire tök máshogy hat.
Van, akinek nagyon beüt. Mások meg se érzik.
Kezdődik.
Hát, oké.
Szerintem ő megérzi.
Tudom, hogy nyugodtnak látszom. Hát, tök nem vagyok nyugodt.
Ejnye, fiúk!
Nagyon mérges vagyok.
Pipa vagyok rátok.
- El kéne innen vinnünk. - Nem örülök neki.
Nem, nem is nézel ki úgy.
De, úgy nézel ki.
Ne hagyjuk megállni!
Nem jó a szitu.
Nem. Menjünk...
Nagyon mérges vagyok.
- Na jó. Nem. - Nem?
- Ezt el se hiszem. - Ja.
- Borzasztóan haragszom a szitu miatt. - Sz... Ja.
- Jól vagyok. Minden oké. - Ja. Jól vagy.
Sylvia! Szia!
Meg akartam kérdezni, beíratod Maeve-et az ovis focira.
Mi?
Beíratjátok a lányokat az ovis focira?
- Igen. - Igen.
Szuper.
Melyik napra gondoltál? Hétfőnként vagy szerdánként?
Igen.
Oké. Tudo...
Ó, Istenem!
- Bocsi! Ó, jaj! - Szerdánként. Úgy érti, szerdánként.
- Rendben. Jól vagy? - Ja.
- Jól van. - Feltakarítjuk nektek.
- Szerzünk neked egy Gatorade-et. - Érj haza egyben!
Nagyon ügyes vagy. Ez az!
Nagyon jól nyomod.
Itt balra!
Egyenesen tovább! Vegyünk neked vizet!
- Hogy mit? - Vizet.
- Bort? - Nem. Vizet.
- Szeretjük a bort. - Tudom, szeretjük a bort.
- Rámen! - Figyi, Sylvia nagy partiarc!
Hé, dugulj el, egy kurva szót se!
- Ez az egész a te hibád. - Drogot kértél.
És drogot hoztam, mert drogot kértél, és az én hibám?
Ha valakinek egy kis zacsi fehér port adsz,
és az nem kokain, akkor köteles vagy közölni, érted?
Ez a drogetikett. A te hibád.
„Ó, fehér por! Biztos kokain.
Will vagyok, tőzsdeügynök a ’80-as évekből.”
Jössz a popóklubba, vagy sem?
- Nem. - Tesó, menjünk!
Popóklub hadművelet.
- Öcsém, menjünk! Tűnés! - Popózás!
- Gyerünk, jöhet a popó! - Popózás!
Sylvia!
Ó, jesszus! Mit csinálsz? Mi történt?
Csak... Menjünk! Gyere!
Megvan. Megvan a bor. Menjünk!
Ó, ne! Oké.
- Ó, Jézusom, baszd meg! - Mi a fasz?
Óvatosan!
A hölgy epilepsziás. Minden rendben. Jól van.
A vitaminjai a kocsiban vannak. Kiviszem innen.
Hívom a zsarukat!
Ügyvéd, és be fogja perelni az epilepsziások elleni diszkrimináció miatt.
Ó, na persze. Biztos ügyvéd.
A hölgy kiváló ügyvéd, oké?
Vigye ki!
Oké. Megvagyunk.
Nagyon szép boltja van.
Hali! Hát fent vagy!
Mi... Mióta alszom?
Pár órája.
El se hiszem, hogy régen állandóan drogoztunk,
aztán reggel felkelve megint drogoztunk.
Mi... Tudod, nem voltunk semmik.
- Erősek voltunk. - Igazi legendák.
Ó, Istenem!
Nézd, nagyon sajnálom!
Tudod, te... Te egy normális, működő felnőtt vagy, a barátom.
Én éretlen lúzer vagyok, éretlen lúzer barátokkal,
és éretlen lúzer dolgaik vannak.
- Tudod? - Légyszi!
Akarsz hallani valami nagyon éretlent?
Örömmel, ha jobban érzem magam tőle. Igen.
- Jobban fogod. - Csúcs.
Charlie-nak kellett megszerveznie egy állásinterjút,
mert nem voltam képes elintézni magamnak egyedül.
Ez elég jó. Jobban érzem magam.
Szánalmas.
És ez még nem a legrosszabb. Tudod, mi az?
Az, hogy olyan bizonytalan és önbizalomhiányos vagyok,
hogy egy telefont nem bírok elintézni. Szó szerint nem megy.
Képtelen vagyok kimászni a gödörből, amiben vagyok.
Ha ki tudsz mászni egy K-gödörből, akkor bármilyen gödörből ki tudsz mászni.
Ezt Gandhi mondta a halálos ágyán,
és erre mindenki: „Komolyan? Ezek az utolsó szavaid?”
Erre ő: „Ne izguljatok! Ez majd... Örülni fogtok, hogy ezt mondtam.”
- Nagyon okos pasi volt. - Okos pasi volt.
Csak annyira félek a döntéstől, és hogy kiderül, mekkora lúzer vagyok!
Nem vagy lúzer, oké? Egyáltalán nem. Csodálatos válási bulit rendeztél.
- Fogd már be! - De bizony. Irtó jól éreztem magam.
Jó volt utánad takarítani. Meggyőzni azt a nőt, hogy ne emeljen vádat.
- Ijesztő volt. Tök ellenséges volt. - Nagyon magára vette.
De tudod, nem gondoltam az exfeleségemre négy-öt órát.
Nem is emlékszem, mikor volt ilyen utoljára.
Szóval, azt hiszem, hogy próbálom megköszönni.
Semmiség, haver. Semmiség!
Tudod, mit? Bassza meg!
Elegem van belőle, hogy Charlie folyton piszkál, ideje haladni.
Mit csinálsz? Most intézed? Te most felhívod az ügyvédet?
Ja. Meg kell csinálnom. Örüljön, hogy hall rólam!
- Csoportelső voltam a jogi suliban. - Hajnali két óra van.
- Halló! - Jaj, ne!
- Halló! - Mit művelek? Mit?
- Miért csináltad? Kapcsolt? - Nem gondoltam erre. Ó, Istenem!
- Visszahív. - Visszahív?
Dobd el! Mit csinálsz?
- Ó, ne! - Ó, bassza meg! Jaj, ne!
- Hangpostára kapcsolt. - Oké.
- Nincs üzenet. - Oké.
- Megint hív. Hallom. - Megint hív. Jaj, ne!
Jaj, ne!
Ez a pasi tudni akarja, ki hívta hajnali kettőkor.
Új számot kell szerezned.
- Ó, Istenem! - Erről nem hívhatod többet.
Le kell cserélni a számomat.
De visszahívott.
Az azt jelenti, hogy nagyon érdekli, ki hívta,
amit én jó jelnek vennék.
Amúgy komolyan, köszi a ma estét.
Mondjuk, nem sok mindenre emlékszem.
Én igen. Vannak képeim.
- Ezt nézd! Itt vagyunk. - Rémes rólam ez a kép.
- Nem, szuper kép. - Kitörölnéd?
- Már kiposztoltam. - Rémes.
- Most jól nézek ki? - Nagyon jól nézel ki.
- Ugye? Csini. Összeszedett. - Hihetetlenül nézel ki. Nem úgy...
Nem úgy nézel ki, mint aki tornádóba került.
Soha ilyen jól nem mulattál.
Azta!
Egészségedre!
A jövőre!
- A jövőre! - Olajozás kell.
Hé, tök jó volt múltkor este!
Szólj, ha elvihetlek valamikor vacsizni!
Jó. A vacsi az egyik kedvenc kajám.
Csodálkozol, hogy válaszolok ilyen későn?
Nem. Egyáltalán nem.
Mert biztos ébren vártál az üzenetemre.
Csodálkozol, hogy rád írtam?
Nem, mert csúcs vagyok.
Az lep meg, hogy tudod használni ezt az oldalt.
Hát, én csupa meglepetés vagyok.
Ezt nagyon kétlem.
A feliratot fordította: Binder Natália