- Mans pieticīgais mājoklis. - Tiešām jauks.
- Nāc iekšā! - Forši. Paldies.
Mums ir kas atlicis, ja gribi ēst.
Kartupeļu pankūkas. Jauki.
- Bāc! - Ak dievs!
- Uz mirkli likās, ka esi mans tēvocis. - Tad tev ir seksīgs tēvocis.
- Esmu Vills. - Esmu Medija. Čau!
- Iesim uz manu istabu! - Jā.
Jauka istaba.
Vai tā būs labi? Vai vajadzētu turpināt?
Viss kārtībā. Es durvis aizvēru.
Vai man ir oficiāla atļauja ielaisties
ar tevi seksuālos sakaros?
- Būs labi. Paldies. - Lieliski. Paldies.
Ei! Domāju, ka pēdējo sēriju skatīsimies kopā.
Ak! Nāc skaties!
Es tagad daru kaut ko svarīgu.
Ak dievs! Railija tieši par to tagad raksta.
- Labi. - Varbūt vienkārši noskatieties!
- Būs labi. Tiešām. - Nē! Beidz!
- Atnākšu citreiz. - Nesaki priekšā! Beidz, Railij!
- Kas ir? Tev vajadzēja pagaidīt. - Atvaino!
- Cik smuks krūšturis! - Paldies.
- Pupi izskatās satriecoši. - Tiešām?
Jā. Man ir tas, kas tev patīk.
Ar kokosriekstu eļļu. Garšo pēc sviesta.
- Vai pārējā sezona... - Atā!
- Atā! Prieks iepazīties. - Atā! Man arī.
- Prieks iepazīties! - Jā. Izklaidējieties!
- Patīk tavs krekls. - Paldies. Visu labu!
@SVEIKIODRIJADŽONSA LAI CEĻOJUMS SĀKAS!
Tā. Kas te īsti notiks? Uz šķiršanās ballīti nekad neesmu bijusi.
Vienai mammai no Frānsisas bēbīšu grupas tāda bija pirms kādiem trim gadiem,
un mums visām bez sagatavošanās bija jāsaka runa,
- lai to, kura šķīrās, uzmundrinātu. - Ak kungs!
- Man nepatīk publiski runāt. - Zinu. Man arī.
Tāpēc šoreiz es mazliet sagatavojos.
Ko? Tu man nepateici, ka vajag kaut ko uzrakstīt.
Nekas. Es izlikšos, ka to izdomāju uz vietas.
Teikšu apmēram tā:
"Mūsu dzīves laikā
mēs pazudīsim un atradīsimies, pazudīsim un atradīsimies simtiem reižu.
Bet tas ir tikai mirklis, kas paies,
un svarīgākais ir tas, lai mēs cita citu atbalstītu."
Jā. Tas ir atbilstoši Kristīnai
un viņas Kalifornijas New Age hipiju zaļās sulas blēņām.
- Ja? - Jā.
- Tev ir kristāli. - Jā. Nav slikti.
Dāmas! Dā...
-Čau! Tieši laikā. -Čau!
- Sveika! - Apsēdieties, lūdzu!
Vispirms es gribu visām pateikties, ka esat te
un esat atnākušas atbalstīt Kristīnu
šajā ļoti grūtajā viņas dzīves posmā.
Tagad mēs izveidosim atbalsta apli,
kurā pateiksim Kristīnai ko uzmundrinošu un stiprinošu.
Kura gribētu sākt?
Keitij, varbūt tu?
- Es pirmā? - Jā.
Labi. Jā. Protams.
Kristīna, es...
Dzīves laikā tu pazudīsi un atradīsies... simtiem reižu.
Pazudīsi un atradīsies.
Tā būs mums visām.
Tas ir tikai brīdis, kas paies.
Bet svarīgākais ir tas, lai mēs visas cita citu atbalstītu.
Ak dievs!
Tas bija skaists iesākums, Keitij.
- Paldies. - Keitij, panāc!
- Tas bija īpaši. - Tas nāca no sirds.
Piedod!
Silvija, vai būsi nākamā?
- Pēc tā ir grūti ko piebilst. - Paldies.
Mani vecāki izšķīrās,
un tas bija labākais, kas ar manu tēti noticis.
Viņš vienkārši uzplauka.
Viņš iestājās jahtu klubā un uzrakstīja memuārus.
Vienā brīdī atvēra restorānu.
Viņš uzkāpa Kilimandžāro kalnā.
Un viņš nodzīvoja līdz 85 gadiem un dzīvoja ar pilnu krūti.
Un tā darīsi arī tu, Kristīna.
Arī tu.
- Paldies. - Vai nav iedvesmojoši?
Un kas notika ar tavu mammu?
Ar viņu ir traki.
Tas bija šausmīgi.
Viņa neatguvās.
Bet viņa ir dzīva.
Jā. Ja to tā var saukt.
Man vienmēr ir paticis Silvijas asumiņš.
Bet viņa apēda runu.
Nu, esam precējušies ļoti ilgi.
Viņa ir pārsteigumu pilna. Nekad nav garlaicīgi.
Silvija acīmredzami piedzīvo kaut kādu pusmūža krīzi.
Zini, saistībā ar darbu, mammas pienākumiem un tā tālāk.
Labāk lai apēd runu nekā notetovē muguru vai dara to Ēd, lūdzies, mīli.
Tāpēc man ir plāns.
Es piezvanīju Kērkam Frīdkinam no Tobey, jo dzirdēju, ka viņi paplašina
savu M&A nodaļu.
Un izrādās, ka viņiem vajadzīgi darbinieki.
- Es teiktu... - Jā?
...lai kā tu iesaistītos viņas darba dzīvē, dari to neuzkrītoši!
Jā. Es tikai mēģinu palīdzēt.
Es tikai saku, ka dažkārt tu par tādām lietām pārāk iespringsti.
Kā tu to domā?
Tavas rokas ir sažņaugtas dūrēs.
Sieva apēda mana priekšnieka runu kā suns.
Skaidrs, ka esmu uztraukts.
Jā, Čārlij. Un, ja tu gribi Silvijai palīdzēt,
iedod viņai Kērka vizītkarti, un lai viņa dara ar to,
- ko grib. - Jā.
Vienkārši neiespringsti!
Mēģini izlikties, ka neiespringsti.
Jā. To es varu - par 100 %.
- Jā. - Jā.
Bet varbūt nedari par 100 %!
Varbūt dari par 30 %!
Varbūt vienkārši: "Ei, mīļā, re, kur vizītkarte. Es neiespringšu."
- Vai saproti, ko es tev saku? - Jā.
Iedod vizītkarti un paej malā kā neiesprindzis čalis!
Pilnīgi piekrītu.
Pusdienas no Quiznos.
Jā!
Tā, Frānsisa, vai varam, lūdzu, uzklāt galdu?
-Čau! -Čau!
Ei, kāpēc vairs nav dinozauru nagetu?
Kāda jēga no iepirkumu saraksta, ja neviens tajā neko neieraksta?
Atvainojos. Es tos piebeidzu.
Tu tos ēdi? Tie ir pretīgi. Tos taisa no kaut kādiem vistu knābjiem.
Tos taisa no vistu knābjiem?
Nē. Es pajokoju.
Kāpēc tu tos dod bērniem?
Tāpēc, ka viņi tos ēd un man nav spēka strīdēties.
Čau!
Nu, atgriežoties pie tā, par ko runājām
partneru retrītā,
man tev kaut kas ir.
Jā. Kas tas ir? Kērks Frīdkins no Tobey, Friedkin, Kwong and Zelman.
- Kas tas ir? - Kērks Frīdkins. Čalis, ko pazīstu.
Kas ir Kērks Frīdkins? Par ko jūs runājat?
- Viņš ir jurists. - Jā. To es sapratu no konteksta.
Jā. Šodien es ar viņu runāju,
un viņš pieminēja, ka tiek paplašināta M&A nodaļa.
Viņš teica, lai piezvani.
Es tev nelūdzu to darīt.
Nē. Zinu. Es Kērku pazīstu jau sen.
Nu, es neesmu tavs labdarības projekts.
Kas ir labdarības projekts?
Tas nav tā. Es izdaru pakalpojumu viņam, nevis tev.
Vai viņš zina, ka 13 gadus neesmu strādājusi?
- Jā. - Kas ir labdarības projekts?
Vai zina, ka varu strādāt tikai no 9.00 līdz 14.00?
- Jā. Viņš neiebilda. - Kas ir labdarības projekts?
Vai zina, ka esmu briesmīga juriste?
- To es viņam neizpaudu. - Kas ir labdarības projekts?
Tas ir, kad izdari kādam ko labu, jo tev viņa ir žēl.
Frānsisa, uzklāj galdu!
- Jau klāju! - Atvaino, vai esi par to dusmīga?
Dusmīga? Nē. Esmu pateicīga.
- Tas ir jauki. Esmu pārsteigta. - Kāpēc uzvedies jocīgi?
Neuzvedos. Tikai klausos, ko saka tētis.
Kad man viņam zvanīt? Pēc kādas nedēļas?
- Nē, zvani tagad! - Jā, tagad.
- Zvanīšu tagad. Piemērots brīdis. - Tā. Nu, zvani vienalga, kad.
Tev tagad ir vizītkarte, un, lai ko tu darītu,
tas būs lieliski. Čau!
Sveiki! Te Silvija Grīvsa. Es atsaucos uz... Nē.
Sveiki! Te Silvija Grīvsa.
Es zvanu saistībā ar... sevi.
Frīdkina kungs! Te Silvija Grīvsa. Jā, advokāte.
Kad es ko tādu esmu teikusi? Kad vispār...
Vai kāds vispār tā saka?
Tu to vari. Tad...
- Jou! - Kā sviežas, ko? Esi brīvs?
Kurš par to, ka dzīvos kopā, paziņo Instagram?
Cik tas ir nenormāli tizli, vai ne?
- Tas ir bezgaumīgi. - Laikam izslāpuši pēc uzmanības.
Kuru tas interesē!
Jūs sākat dzīvot kopā. Nu tad apsveicu!
Jūs to paziņojat internetā? Paziņojat internetā?
- Bilžu režģī? - Bilžu režģī!
- Lieciet to savos stāstos!
- Jā. Ne jau bilžu režģī. - Vai ne?
- Bilžu režģī neko tādu neliek. - Nē.
Tas nav domāts bilžu režģim.
Kāpēc bilžu režģī neliekat to, kas cilvēkus tiešām interesē?
Saderināšanās. Absolvēšana. Mazulis.
- Veca suņa dzimšanas diena. - Vai ne?
Es gribu redzēt to.
- Nāve. Liel... - Dodiet...
- Pastāstiet, ka nomirusi vecāmāte. - Ko lielu!
- Aktivitātes. - Ka ejat demonstrācijā.
- Rozā cepures! - Publicējiet, ja ieņemat Kapitoliju.
Tad varēsim jūs arestēt un droši vien neapsūdzēt.
- Lūk, to es gribu redzēt. - Lūk, tas ir kas labs.
Sākt dzīvot kopā nav sasniegums.
- Nav sasniegums. - Neko neesat izdarījuši.
- Zobu sukas. - Divas zobu sukas glāzē?
- Cik tizli! - Kuru interesē kas tāds?
Kāda pārcentība!
Ja nu vienīgi viņa pārvācas uz jaunu māju,
ko es gribētu redzēt, jo Odrijai ir tik laba gaume.
- Vai ne? - Ei!
Kāpēc?
Domāju, ka ķersi.
Tu zini, ka neesmu sportiska.
Kā jūties, draugs?
Zini, man ir sajūta, ka viņa to izdarīja manis dēļ.
Viņa zina, ka esmu aktīvs sociālajos tīklos.
Zini, kas varētu palīdzēt?
Ja es tev sarīkotu šķiršanās ballīti. Varētu būt jautri.
- Kas tā ir? Vai tādas rīko? - Rīko. Uz dažām esmu bijusi.
Es biju... Es burtiski nupat uz vienu biju.
Sanāk kopā bariņš draugu,
kas palīdz tev justies labāk un pielikt tam punktu.
Cenšos izdomāt par to ko sarkastisku, bet tieš...
Izklausās diezgan jauki.
Izklausās, ka man tāda varētu noderēt.
Ja? Es noorganizēšu. Tev par to nav jāuztraucas. Būs jautri.
Es tikai negribu apcerēt pagātni, ja?
Gribu, lai tā būtu... Tagad esmu orientēts uz nākotni.
- Gribu, lai tā būtu par nākotni. - Par nākotni!
Tā. Ne par nākotni ar robotiem, kosmosa kuģiem un tādām lietām.
Par tuvāko nākotni, ja?
Apstiprinu.
Neatnāc saģērbusies kā robots!
Es to nokārtošu.
Noorganizēšu ļoti labu ballīti
ar visiem taviem jocīgajiem draugiem.
Kāpēc ritenis ir vannasistabā?
Kāpēc jebkas ir jebkur?
Džesipa kakā vairāk, nekā no viņas izmēra zvēra varētu gaidīt.
- Izskaties jauki. - Paldies.
Šī māja ir par mazu.
Jā. Vai šonedēļ ir parādījies kas jauns?
Nekas tāds, ko varam atļauties.
Vai...
Jā. Pansionāts joprojām ir dabūjams,
bet Vills teica, ka remonts būtu ļoti ilgs un dārgs.
Jā.
Viņš no tā kaut ko saprot. Viņš ir remontējis daudzus bārus.
Jā. Nē, es zinu. Tikai man liekas, ka tas būtu jāizlemj tev un man,
nevis tev un Villam.
Jā, sapratu.
- Nu, kā veicās ar Kērku? - Ar ko?
Ar Kērku Frīdkinu - draugu juristu, kam grasījies zvanīt.
Jā. Ar to Kērku Frīdkinu.
Teici, ka viņam zvanīsi.
- Kērkam. Teici, ka viņam zvanīsi. - Jā. Zinu. Es to izdarīšu.
Tu viņam nepiezvanīji.
Nu, es... Tu tikko iedevi man viņa numuru, tāpēc es piezvanīšu.
Dod man kādu brītiņu! Es pie tā strādāju.
Tu strādā pie zvanīšanas?
Mīļais, kāpēc tu mani par to tirdi?
Es pajautāju, vai viņam piezvanīji. Tas... Vienalga.
- Un es piezvanīšu. - Labi.
Kur tu šovakar atkal dosies?
Uz Villa šķiršanās ballīti.
Jā. Viņam tiešām ar to iet grūti.
Vai zini, ka Odrija jau ir sākusi dzīvot kopā ar savu jauno draugu?
Nespēju iedomāties.
Jā.
- Bezgaumīgi. - Izklaidējies!
- Labi. - Atā!
- Vai gribi... Labi. - J...
- Atā! - Atā!
- Jou! Vēlreiz - ko mēs te darām? - Godinām mani.
Tā ir kā dzimšanas dienas ballīte, bet citā dienā?
Tā ir šķiršanās ballīte.
Tādu nav. Bet ballēties man patīk.
- Sveika! -Čau!
Kas par lietu?
Ko? Tikko pie mašīnu novietotāja ieraudzīju vienu no skolas mammām.
Esi viņai parādā naudu vai ko?
Nē, esmu parādā telefona zvanu un negribu ar to ņemties.
Kā sviežas?
Paldies, ka uzaicināji, Omār.
Lielais Villij, apsveicu ar šķiršanos.
Pudele Cristal šovakar uz mana rēķina. Varat nepateikties.
- Viena pudele uz visu galdu? - Jā, un es par to samaksāšu. Lūdzu.
Kas tie par čaļiem?
Tie čaļi?
No manas korporācijas. Tev viņi patiks.
Hamza, runā!
Kāda velna pēc tu viņu ielūdzi?
Negribēju rīt darbā justies neveikli.
Silvija! Man likās, ka tā esi tu, bet es neredzēju Čārliju.
Vai saņēmi manu ziņu par mūzikas stundu?
Jā. Es tiešām to saņēmu.
Es tev atzvanīšu. Ļoti atvainojos.
- Mūsu galdiņš ir gatavs. - Labi. Forši.
Tā.
Kamēr mēs vēl neesam galīgi pielējušies,
- varbūt uzsauksim vēl pa tostam? - Ei!
Es sākšu.
Vill, dzīves laikā tu pazudīsi simtiem reižu,
simtiem reižu.
Un tu esi pazudis tagad. Bet mēs esam te, lai tevi atbalstītu.
Par pazušanu!
Teikšu, kā ir, Silvija. Viņš ir dzīves zemākajā punktā,
un tu viņam saki, ka tas notiks vēl simt reižu. Paskarbi.
Saku, ka tas notiks ar mums visiem.
- Es to domāju tā. Tā ir daļa no dzīves. - Jā.
- Mēs visi pazūdam. - Jā.
- Man tas patīk, Silvija. - Paldies, Omār.
Jā, jo kāda ienāca viņa dzīvē un to mazliet sačakarēja.
Laimīgā kārtā viņam ar viņas stulbībām vairs nav jānoņemas.
Vai mēs nevarētu ieviest šim vakaram dažus noteikumus?
Piemēram, mums visiem nav jārunā riebeklības par manu bijušo sievu.
Tāpēc neko pārāk negatīvu.
Vai arī, ja tas tev palīdzētu novelt no sirds kādu smagumu,
varbūt to izdarām, jo tāpēc jau mēs te esam.
Sava taisnība ir. Varbūt lai visi pēc kārtas
pasaka, kas viņiem Odrijā nepatīk visvairāk?
Nezinu gan, vai sieviešu nomelnošana atbilst šī vakara garam.
Neattiecini to uz visām!
Mēs tikai pateiksim sliktu par cilvēku, kas nejauši ir sieviete.
Viņa nejauši ir arī mana māsa,
tāpēc esmu Silvijas komandā.
Jā. Ko?
- Klau... - Tā. Raudzīsimies uz nākotni!
Vill, domāju, ka tev tā meitene jāuzaicina uz randiņu.
- Kura? - Vienalga, kura.
- Jā. Visas esam vienādas. - Tā es neteicu,
bet konkrētajam nolūkam tā ir.
- Labi. - Jā!
- Jā, Vill! - Lielais Vill!
Vill! Vill! Vill!
Jā!
- Viņš ir īsta leģenda. - Jā, vecīt.
Domā - viņam ir jautri?
Jā. Viņš lieliski pavada laiku. Ko rausties?
Es nē. Es šo visu noorganizēju. Tikai... Nezinu.
Pēc tam, kad pazudi uz veseliem pieciem gadiem.
Draudziņ, tu par to nezini visu.
- Vai varam kādreiz iedzert kafiju? - Te viņš nāk.
Kā gāja?
Labas ziņas. Viņa teica: "Esmu precēta, un, pat ja nebūtu, tu neesi mans tips."
Paldies.
- Sveiki! - Varbūt kāds vēlas desertu?
Varbūt.
- Vispār es jau desertu nopirku. - Sasodīts!
Vispār mums vēl brīdi jāpapēta ēdienkarte. Paldies.
Labi.
Padod to Silvijai!
Tu taču to nedarīsi pie galda, ko?
Es ar šo vietu neesmu precējies.
Kur problēma? Tev agrāk patika drusku iešņaukt kokaīnu.
Reiz senos laikos man patika kokaīns.
- Ei! Čau! - Ei!
Vai jūs labi pavadāt laiku?
Vai brokolīnus pagaršojāt? Lieliski.
Ļoti labi.
- Es tikai visam lieku virsū sviestu. - Jā! Es arī.
Galvenais, lai ir paaugstināta jostasvieta.
- Vai ne? - Jā!
- Taisnība. Izklaidējies! - Jā.
Tu tikko kļuvi par pilnīgi citu cilvēku. Tas bija savādi.
Klau, es noteikumus neizdomāju.
- Nenosaku to, kā darbojas sabiedrība. - Tad izlauzies no savas kastes!
- Iešņauc sniedziņu! - Lūdzu, nesaki tā!
- Sudraba putekļus. - Arī tā nesaki!
- Kāpēc ne? Uzdejo ar balto dāmu! - Nē. Es ne...
- Aizbrauc pa balto lielceļu? - Tā. Vai tiešām gribi to darīt?
Mēs izklaidējamies.
Nu, nezinu.
- Vietas maiņa. Tinamies prom! - Jā! Tas man patīk. Uz kurieni iesim?
Domāju - jāiet uz kādu priecīgāku vietu.
Zinu. Uz izlaušanās istabu.
Es domāju par kaut ko elegantāku.
Uz piano bāru?
Viņš runā par striptīza klubu. Vienkārši, lai zini.
Tiešām?
Es gan nezinu. Šķiet pārāk banāli.
- Varbūt mazliet klišejiski. - Nē?
Jā, absolūti.
Es negribu sabojāt vakaru ar varbūt
- nepareizu noskaņojumu striptīza klubā. - Jā. Nesabojāsim noskaņojumu!
Man liekas, ka mums būs jautri, lai kur mēs ietu, - pat striptīza klubā.
Es katrā ziņā gribu vēl izklaidēties.
Ja ejam uz citu vietu un jūs gribat iet uz striptīza klubu,
es negribu būt tas, kurš teiks: "Neiesim uz striptīza klubu!"
- Tātad vienbalsīgi? Striptīza klubs! - Striptīza klubs!
Mēs ejam uz striptīza klubu.
- Skan dziesma. - Skaidrs.
- Ja skan dziesma, viņu neapturēt. - Es saprotu. Es...
Liekas - šī varētu būt superīgākā nakts manā mūžā.
Vecīt, laižam!
Bļāviens, vālējam prom no šejienes!
Ei! Tev jāizšķir: uz smalku vai mazliet prastāku?
Uz kuru gribi.
Nē, pasaki! Gribam dzirdēt tavu viedokli. Tu šo vakaru noorganizēji.
Tev jāizlemj.
Man prieks, ka varēju būt noderīga,
bet domāju, ka šo vakara daļu es izlaidīšu.
- Bet jūs ejiet! Izklaidējieties! - Nē, nāc!
Es neiešu, draugs.
- Nesabojā visu! Nāc! - Ko? Es...
Jūs, puiši, ejiet! Man vienkārši nav...
Man nav vēlēšanās iet uz striptīza klubu ar puišiem,
kuri tiešām grib iet uz striptīza klubu.
- Nuja. - Ko? Šis ir tavs vakars.
Un, ja tu un tavi pusmūža vecuma draugi gribat...
- Jā. - ...lai jūs izklaidē meitenes,
kas ir tikai mazliet vecākas par manu meitu, tad jums jāiet.
Neliec tam izklausīties pretīgi! Runa ir par biedriskumu.
Biedriskums bija dabūjams restorānā.
Kāda starpība, vai tur būšu? Kāpēc tas ir svarīgi? Ej!
- Izklaidējies ar draugiem! - Tas ir svarīgi, jo tu runā
ar mani kā ar lūzeri.
Skaidrs. Nu, tad jā. Iesim! Apskatīsim pupus!
Nedari tā, ja? Es negribu, lai nāc, ja tu negribi nākt.
Ko tu no manis gribi?
Es gribu, lai tu gribi iet uz striptīza klubu.
Miljons gados tas nenotiks.
- Agrāk tev patika iet uz striptīza klubu. - Es izlikos.
Tu zini. Tad man bija 20. Es centos būt forša un ironiska.
Es neciešu tās vietas. Tās ir depresīvas.
Nu esmu pusmūžā un man vairs nav jāizliekas.
Tagad es izjūtu nosodījumu.
Es tevi nenosodu. Tiešām ne.
Ej un izklaidējies ar saviem draugiem! Dodu savu svētību.
- Ej prom uz striptīza klubu! - Es iešu prom.
- Labi. - Atlaidīšu uz pilnu klapi.
- Gribēšu par to dzirdēt. - Tu būsi tikai tāla atmiņa.
Dari, kas tev jādara.
Tev jānāk.
Būs tik skumji un nožēlojami,
ja es, šķirtenis, būšu striptīza klubā ar korporeļiem.
Ja būsi tu, tas būs jautri un ironiski. Padari šo vakaru jautru un ironisku!
Lūdzu, atnāc! Es tevi ļoti lūdzu.
Tev jānāk.
Aizver acis! Lasi grāmatu! Man vienalga. Tev tur jābūt.
Es gribēju, lai šīs vakariņas saistītos ar tavu nākotni. Ar nākamo nodaļu.
- Es ne... - Pie dirsas nākotni! Es negribu nākotni.
Nākotne būs slikta.
- Tu nezini, ko tā nesīs. - Es zinu, ko tā nesīs.
Man nākotne nozīmē plikpaurību, sēklinieku vēzi, un tad es nomiršu.
Sēklinieku vēzis ir jaunu vīriešu slimība.
Par to tev vispār nebūtu jāsatraucas.
Nu es to gribu.
Nu taču! Vai nevaram izklaidēties kā agrāk?
Es izklaidējos. Es izklaidējos citādi.
Es izklaidējos ar ģimeni, rīkoju ballītes bērniem.
Rīkoju darba ballītes Čārlijam. Man...
Mana izklaide ir mainījusies. Tā ir izvērtusies par ko citu.
Tava izklaide ir izvērtusies par to, kas saucas "nekādas izklaides".
Tāda ir tava izklaide.
Klau, kad tu... Tas viss ir citiem. Kad izklaidējies tu?
Tas dod gandarījumu - skatīties, kā mani mīļie izklaidējas.
- Nav tiesa. - Tā likās, kad es to teicu.
Tas likās ļoti nožēlojami. Tas ir tavs atalgojums?
- Uz striptīza klubu neiesim. - Labi.
- Tikai nebrauc mājās! - Labi.
- Lūdzu, paliec patusēt, ja? - Labi. Nu...
Ko darīsim? Kā izklaidēsimies?
Man ir viena ideja.
Jā!
- Jā. Viņa ir atpakaļ. - Viņa ir atpakaļ.
Viņa ir atpakaļ.
- Robots ir atpakaļ. - Viņa ir atpakaļ.
- Parādi robotu! - Viņa ir atpakaļ.
Jou, vai agrāk...
Jou, vai agrāk KK bija?
- Kas ir KK? - Kokaīns un ketamīns.
Pamatā ketamīns ar kriksīti kokaīna,
- lai ballītēs būtu jautrība. - Ak dievs, vecīt!
Ko? Kas ir ketamīns? Es nezinu, kas tas ir.
Tu zini gan, kas tas ir. Īpašais K. Koledžā to šņauca visi reivotāji.
- Ko? Uz reiva narkotiku es neparakstījos. - Jā. Zinu.
Nomierinies! Mieru!
Kokaīns ir daudz spēcīgāks par Īpašo K.
Jā, K nekas nav. Tāds viegls zirgu trankvilizators.
Zirgu trankvilizators?
- Silvija, nolādēts! - Nomierinies!
- Nē, tas nekas. - Ko?
Ja tas domāts zirgiem, vai arī viņi to iešņauc?
- Ja tas atšķaidīts ar burkāniem. - Smieklīgi.
Tas jādabū ārā. Esmu daudz mazāka nekā zirgs.
To lieto arī maziem. Tas bija izrakstīts manai smilšpelei.
Man jāizskalo kuņģis. Ved mani uz slimnīcu!
Tur man izskalos kuņģi.
Nē.
- Nē! Izbeidz! Nedari tā! - Silvija, mieru!
To nevar... Tas tā nestrādā. Tas jau ir smadzenēs.
Nu velns!
Tā ir policija.
- Apklusti! - Tā ir policija.
Čau, draugi!
- Ak dievs! Nu, vecīt! - Sasodītais Omārs.
Ko jūs te darāt?
- Omār, aizver durvis, idiot! - Ej prom!
- Vai es nomiršu? - Nenomirsi.
- Vai mani arestēs? - Nearestēs.
Aizvest tevi mājās?
Nē. Negribu braukt mājās pie bērniem un Čārlija, salietojusies ketamīnu.
Patiesībā mēs pat nezinām, kas notiks.
Katru tas ietekmē citādi.
Dažus - tiešām spēcīgi. Citi to knapi jūt.
Nu jau aiziet.
Nu, tā.
Domāju - viņa to sajūt.
Zinu, ka izskatos atslābusi. Es neesmu atslābusi. Nemaz.
Kaunējušies būtu!
Esmu ļoti dusmīga.
Esmu nikna uz tevi.
- Jāiet ārā no šejienes. - Es neesmu par to priecīga.
Jā, tu neizskaties priecīga.
Izskaties.
Mums jāiet tālāk.
Nav laba situācija.
Nav. Iesim...
Ļoti dusmīga.
- Nevajag. Nē. - Nē?
- Nespēju noticēt. - Jā.
- Esmu pārskaitusies par šo situāciju. - Jā.
- Man viss labi. Viss kārtībā. - Jā. Viss labi.
Silvija, ei!
Es gribēju pajautāt, vai pierakstīsi Meivu futbola pulciņā.
Ko?
Vai pierakstīsi meitenes futbola pulciņā?
- Jā. - Jā.
Labi.
Kurās dienās? Pirmdienās vai trešdienās?
Jā.
Skaidrs. Es zi...
Ak dievs!
- Atvainojos. Ak vai! - Trešdienās. Tas nozīmē - trešdienās.
- Labi. Tev viss kārtībā? - Jā.
- Viņai viss kārtībā. - Mēs to satīrīsim.
- Dabūsim tev Gatorade. - Lai drošs mājupceļš!
Tev veicas labi. Nu re!
Vienkārši lieliski.
Griežam pa kreisi!
Tagad taisni. Dabūsim tev ūdeni.
- Man ko? - Tev ūdeni.
- Vīnu? - Nē. Ūdeni.
- Mums garšo vīns. - Zinu, ka mums garšo vīns.
- Rāmens. - Jou, Silvija ir tusētāja.
Ei, es negribu dzirdēt no tevis ne vārda.
- Tas viss ir tava vaina. - Tu prasīji narkotikas.
Tad es atnesu narkotikas, jo tu prasīji narkotikas, un tā ir mana vaina?
Ja tu kādam iedod maisiņu ar baltu pulveri
un tas nav kokaīns, tev tas ir jāpasaka, skaidrs?
Tāda ir narkotiku etiķete. Tā ir tava vaina.
"Balts pulveris. Noteikti kokaīns.
Esmu Vills, brokeris no 1980. gadiem."
Vai nāksi uz dibenu klubu vai ne?
- Nē. - Vecīt, ejam!
Operācija "Dibenu klubs".
- Vecīt, ejam! Aiziet! - Dibenu laiks.
- Ejam! Dibenu laiks! - Dibenu laiks.
Silvija!
Ak dievs! Ko tu dari? Kas notika?
Vien... Iesim! Nāc!
Es paņēmu. Vīnu paņēmu. Iesim!
Ak nē! Nu tā.
- Apžēliņ! - Velns parāvis!
Uzmanīgi!
Šai sievietei ir epilepsija. Viss kārtībā. Viņai viss kārtībā.
Viņas vitamīni ir mašīnā. Es dabūšu viņu ārā.
Es izsaukšu kruķus.
Viņa ir juriste un jūs iesūdzēs par epileptiķu diskriminēšanu.
Jā, kā tad. Viņa ir juriste.
Viņa ir spoža juriste, ja?
Dabū viņu laukā!
Nu tā. Mums viss kārtībā.
Jums ir jauks veikals.
Ei! Viņa mostas.
Kas... Cik ilgi es gulēju?
Pāris stundu.
Neticami, ka agrāk mēs visu laiku narkojāmies,
tad no rīta piecēlāmies un atkal narkojāmies.
Mēs bijām... Zini, mēs bijām vareni.
- Mēs bijām stipri. - Mēs bijām leģendāri.
Ak dievs!
Klau, man tiešām žēl.
Zini, tu... Tu esi normāls, funkcionāls pieaudzis cilvēks, mana draudzene.
Es esmu nīkulīgs lūzeris, un mani draugi ir nīkulīgi lūzeri,
kas dara nīkulīgas lūzeru lietas.
- Vai ne? - Beidz!
Vai gribi dzirdēt kaut ko... tiešām nīkulīgu?
Labprāt, ja tas ļaus man justies labāk. Jā.
-Ļaus. - Lieliski.
Čārlijam bija jāsarunā man darba intervija,
jo es pati nespēju izdomāt, kā pie tās tikt.
Diezgan labi. Jūtos labāk.
Nožēlojami.
Tas nav pats trakākais. Zini, kas ir trakākais?
Tas, ka esmu tik nedroša un man ir tik zems pašvērtējums,
ka es pat nespēju piezvanīt. Es burtiski nespēju piezvanīt.
Es nespēju sev palīdzēt no savas bedres izrāpties.
Ja spēsi izrāpties no K bedres, spēsi izrāpties no jebkuras bedres.
Mahatma Gandijs to teica uz nāvesgultas,
un viņi tā: "Tiešām? Tie ir tavi pēdējie vārdi?"
Un viņš tā: "Neuztraucieties! Tas... Jūs priecāsieties, ka to pateicu."
- Viņš bija ļoti gudrs. - Viņš bija gudrs vīrs.
Man ir tik ļoti bail pieņemt lēmumu un atklāt, kāda esmu lūzere.
Tu neesi lūzere, skaidrs? Nē, nemaz. Tu sarīkoji vienreizīgu šķiršanās ballīti.
- Aizveries! - Tiešām. Es lieliski pavadīju laiku.
Man patika aiz tevis satīrīt. Pārliecināt to dāmu neizvirzīt apsūdzību.
- Tik bailīgi! Ļoti naidīgi. - Viņa to uztvēra ļoti personiski.
Bet par savu bijušo sievu es nedomāju kādas četras piecas stundas.
Es pat neatceros pēdējo reizi, kad tā ir bijis.
Tāpēc šādi es laikam mēģinu pateikt paldies.
Nav, par ko, draugs. Nav, par ko.
Zini ko? Piedrāzt!
Man ir piegriezies, ka Čārlijs mani tirda, un ir laiks iet tālāk.
Ko tu dari? Vai tu dari to? Vai zvani juristam?
Jā. Es to vienkārši izdarīšu. Viņam būtu jāpriecājas, ka viņam zvanu es.
- Juristu skolā es biju labākā kursā. - Ir divi naktī.
- Hallo! - Ak nē!
- Hallo? - Ko es daru? Ko?
- Kāpēc tu to dari? Savienojās? - Es par to nepadomāju. Ak dievs!
- Viņš man atzvana. - Viņš tev atzvana?
Tiec no tā vaļā!
Tiec vaļā! Ko tu dari?
- Ak nē! - Ai, velns! Ak nē!
- Pārslēdzās uz balss pastu. - Labi.
- Ziņojuma nav. - Labi.
- Viņš zvana atkal. Es dzirdu. - Viņš zvana atkal. Ak nē!
Ak nē!
Tas čalis grib zināt, kurš viņam zvanīja divos naktī.
Tev būs jādabū jauns telefona numurs.
- Ak dievs! - No šī telefona nedrīksti viņam zvanīt.
Man jāmaina numurs.
Bet viņš atzvana.
Tas nozīmē, ka viņu ļoti interesē, kas viņam zvanījis,
ko es uztvertu kā labu zīmi.
Bet nopietni - paldies par šo vakaru.
Es neko daudz no tā pat neatceros.
Es gan. Man ir bildes.
- Paskat uz šo! Paskat uz mums! - Tajā bildē es izskatos briesmīgi.
- Nē, tā ir laba bilde. - Vari izdzēst?
- Tā jau ir publiskota. - Briesmīga.
- Vai tagad es izskatos labi? - Tu izskaties ļoti labi.
- Ja? Smuka. Savākta. - Tu izskaties satriecoši. Tu ne...
Tu neizskaties kā pēc viesuļvētras.
Izcili pavadām laiku.
Priekā!
Par nākotni!
- Par nākotni! - Vajag eļļu.
Ei, tovakar bija jautri.
Padod ziņu, vai varu kādreiz aizvest tevi vakariņās.
Jā. Vakariņas ir mana mīļākā ēdienreize.
Vai esi pārsteigts, ka tik vēlu atbildu?
Nē. Nemaz.
Jo droši vien gaidīji manu ziņu.
Esi pārsteigta, ka sazinos?
Nē, jo esmu lieliska.
Esmu pārsteigta, ka proti izmantot sociālos tīklus.
Esmu pārsteigumu pilns.
Par to gan es šaubos.
Tulkojusi Inguna Puķīte