Не знаю. А це... не мода 2010 року?
Забий. Одяг – не головне.
Усім плювати, в чому людина прийшла на співбесіду.
Кірк Фрідкін буде радий з тобою познайомитися.
Чоловікам легко казати.
-Гаплик. Зараз буде лекція. -Так, буде.
Наш вибір одягу ретельно препарують. Від туфельок до помади.
Вбрання має промовляти: «Рішуча, але не нахабна.
Сильна, але не владна. Впевнена, але не самовпевнена».
Промовляє?
Так. На ньому написано: «Анґела Меркель у молодості».
-Не повторюй. -Ти що!
Це найвпливовіша жінка світу.
Я йду на шопінг. Мій одяг старий.
Краще б сказав: «Белла Хадід».
Господи. Давно ти там стоїш?
Не знаю. Давненько.
Вона така тиха.
-Скоро застукає нас у ліжку. -Таке враження, що їй цього хочеться.
Це костюм.
Я...
Це ж добре.
Хіба ні?
Так-так. І знову костюм.
Що, теж Анґела Меркель?
Однозначно.
А хто це?
Каверзне питання? Той самий?
Цей коштує вчетверо більше за інші.
-Тоді ти повинна його купити. -Правда?
А сорочка до нього є?
Неймовірно, правда?
Це костюм.
Я заслужила.
Вибачай.
ТОБІ, ФРІДКІН, КВОН І ЗЕЛЬМАН ЮРИСТИ ЗАГАЛЬНОГО ПРАВА
КОНСЕНСУС НАВКОЛО МЕРКЕЛЬ НЕ ЗНИКНЕ
Сильвія Ґрівз?
Так.
-Прошу сюди. -Вітаю.
-Рада знайомству. -Взаємно.
Давно тут працюєте?
ПЛАТОНІЧНЕ КОХАННЯ
Боже. Це Кірк Фрідкін.
-Відповідай. -Боюся.
Тисни кнопку.
Алло, це Сильвія Ґрівз. З ким вас з'єднати?
Так. Здрастуйте, Кірк. Рада бачити... чути вас.
Приємно чути ваш голос.
Ой, клас! Яка радість. Мені надзвичайно...
Дуже дякую. З нетерпінням очікую наступного тижня.
Згода. На все добре.
-Мене взяли! -Поздоровляю!
-Я тобою пишаюся! -Дякую!
Я так заздрю. У новій роботі найкраще – це час перед її початком.
Стрес від очікування вже минув, а працювати ще не треба.
До цього далеко. Стільки всього треба спочатку організувати.
Знайти людину, щоб гляділа дітей, возила їх,
записувала на позакласні заняття.
Це великі зміни.
Що?
Ти підеш від мене до офісних,
-бо станеш такою ж, як вони. -Та ти що? Ніколи.
-Якщо ти зі мною порвеш... -Починається.
...я підсяду на героїн.
Ти знайдеш мене у зруйнованій будівлі, на холодній брудній підлозі,
-засипану обгортками «Тако Белл». -«Тако Белл».
-Історія з хепі-ендом. -Мабуть, так.
-Хто там? -Вітаю.
Це Дракула. Прибув за покликом плоті.
Ні, дякую.
Насправді не Дракула. Це Вілл. Як ти там? Може, впустиш?
Я тобі зараз не дуже рада.
-Чому? -Може, так буде зрозуміліше:
Наші стосунки – «пусте», а я – «нема про що говорити».
Від кого ти це почула?
Я дружу з Омаром. Тому й прийшла тоді у ваш бар.
Таке ти про мене кажеш друзям?
Ні, мої друзі знають, яка ти мені симпатична й дорога.
-То був дурний вечір. -Чому дурний?
Дурний, бо там була одна моя подруга, ще та зараза,
а я не встиг їй про тебе розказати.
Їй?
Так, її звати Сильвія. Давня подруга.
Щаслива у шлюбі. Троє дітей. Розумієш?
Ого, а вона красуня.
-Як ти знаєш? -Знайшла її в Інсті.
Уже? Як тобі вдалося?
На модель схожа.
Можна я зайду, обговоримо віч-на-віч? Алло!
Ти там?
Бувайте.
-Гарного відрядження. -Добре.
-Я тебе люблю. -Бувай.
Бувай, татку.
Не перегодовуй Джессіпу бататом. У неї від нього закрепи.
Не сумуй!
Хто готовий стрясати люкс у «Маріотті»?
Не турбуйся. Я наглядатиму. У відрядження їде один дорослий.
Рада це чути.
Ти така жартівниця!
То був не жарт.
Не уявляєте, яка я вдячна,
що ви допоможете їх забирати і побудете з ними по обіді,
поки я не ввійду в робочий ритм.
А для чого тоді бабусі? Так, Мейві?
Ми чудово розважимося.
Взагалі-то ми не їмо стільки солодкого перед вечерею.
Це вже третій льодяник. Але в особливих випадках можна.
Особливим у нас буде кожен випадок щодня. Правда?
Нас турбують її зуби.
Але забирати треба о 15:00,
а черга машин рушає тільки о 14:55.
Це моя паелья зі справжніми креветками.
А це Лін-Мануель Міранда в продуктовому. Він дуже чемний.
А код виходу, про який я казала, в застосунку «Kinderlime», –
6235-Ґрівз&.
А ще є окремий код для Френсіс,
коли вона ходить на репетиції хору.
А це казковий солом'яний бриль, який можна спакувати у валізу,
а він потім сам розрівнюється.
Марло, ви це все запишете?
Чи надіслати вам імейл?
Мама така панікерка.
ВІЛЛ ЗИСМАН ВІДПОВІДАЙ
Так. Я на секунду.
-Боже мій. -Так. Що таке? Ти помер?
Пам'ятаєш, ти хотіла познайомитися з моєю дівчиною?
-Зараз приїдеш? -Зараз?
Так. Скоро зможеш бути в барі?
Я дуже зайнята. Вибач.
Чарлі поїхав у відрядження. Прийшла свекруха.
Я все впорядковую, бо в понеділок на роботу.
Бо мене взяли!
Я прошу, бо це важливо.
«Поздоровляю, Сильвіє. Тебе взяли на роботу!»
Дякую, Вілл. Ти чудовий друг.
Я по вуха в лайні з Пейтон.
Вона дізналася, що я казав, що наші стосунки – пусте.
Це погано.
Скільки побачень у тебе з нею було?
Кілька. Між нами сильний зв'язок.
-Ну, це не абищо. -Не абищо.
Ні! Це пусте! Дзвони через рік, якщо будете разом.
А мене чекає реальне життя.
Вона не така! Вона зріла й мудра. От побачиш.
Ти мені потрібна. Її дивує, що ми так часто гуляємо,
але я тобі про неї не сказав.
І вона має рацію. Це ненормально, а я намагаюся все розрулити.
Тому, будь ласка, пробач. Приїжджай і виручай.
Ти чув, що я казала про роботу?
У понеділок я йду на роботу!
Скажу прямо. Я хочу вас познайомити, бо ціную твою думку.
Взагалі-то цю думку я ціную більше, ніж інші,
тому прошу: приїдь і познайомся.
Мейв, а ось бабусин друг, син Марджорі, Пітер.
Дуже успішний, у нього своя дерматологічна клініка.
Гаразд. Але це тупо, і ти мій боржник.
-Он вона йде. -Привіт.
Привіт!
О, привіт!
-Чудово. -А ви вже поладнали.
Що ти питимеш?
Твоє найменш огидне пиво.
-Добре. А ти? -Ням.
-На твій смак. -Супер.
Сідайте за ВІП-столик, отам.
Я дуже... Я скоро.
-Добре. -«Зарезервовано».
По-багатому.
Отак.
То звідки ти приїхала, Пейтон?
З містечка біля Денвера. Колумбайн. Чула про нього?
-Чула. -Справді?
Віллові дівчата?
Я не маю часу на твої дурнуваті підколки.
Прийнято. Тоді іншим разом.
Так.
А як ти познайомилася з Віллом?
Боже. Це така смішна історія.
-Он як? -Тут працює мій друг Омар.
А ким ти працюєш?
Раніше я була нянькою в одній сім'ї в Колорадо,
у двох дівчаток, Кензі й Кейнден.
Вони вже в середній школі. Постійно переписуємося.
Це так мило.
Так.
А що ти тепер робиш? Яка в тебе...
Іноді сиджу з дітьми. Діти – моя любов. Я в душі дитина.
-Так. Ну... -Я хочу бути вчителькою.
А восени повернуся до навчання і отримаю диплом магістра.
Як чудово. А я повертаюся на роботу
і шукаю няню, щоб не просити свекруху.
-Ух ти. -Якщо ти вільна...
-Залюбки. Так. Боже... -Добре. У мене троє малих...
Як цікаво! Про що говорите?
Сильвія пропонує бути нянею її дітей.
З'ясувалося під час розмови. Я навіть не...
Це така радість.
Добре. Так. Це...
Ти питала, де туалет. Я тебе проведу.
Там лабіринт. Я зараз. Добре? Так.
-Дві секунди. Зараз прийду. -Добре.
А вона затримається.
Я знав, що ти щось таке встругнеш.
-Ти про що? -Про що я?
Ти прийшла п'ять хвилин тому, і Пейтон уже працює на тебе.
Це ненормально.
Я так не думаю, і Пейтон теж не думає,
тому пропоную вірити жінкам.
Неналежний слововжиток, щоб ти знала. Не розкидайся словами!
-Чого психуєш? -Ти думаєш, вона для мене молода.
Навіть на думку не спадало.
Вона міленіалка. Я міленіал.
Ми на різних кінцях спектра, але обоє – міленіали.
Міленіали з двох сторін, і, на мою думку, це дуже романтично,
Чула, Джо Байден – теж міленіал.
Різниця у віці не така й важлива. Між нами – глибокий зв'язок.
А вона... Не знаю, чи ти помітила, але вона зріла й мудра.
По-моєму, вона чарівна.
Вона буквально назвалася нянею. Мені потрібна няня. От і все!
Щось я геть заплутався. Ти її найняла з люб'язності?
Так! Я бачу, яка вона гарненька, мила,
-потішна... -Не називай її гарненькою і милою.
-Чому? -Це не троль-пупсик.
Це моя дівчина. Не будь поблажлива.
Вона чудо. Але якщо не хочеш, щоб я її брала...
Ні, бо тепер це буде ще ненормальніше. Ясно?
Маєш нову няньку.
-Поздоровляю. -Добре.
Як приємно вибратися на вечерю.
Чарлі поїхав усього 52 години тому,
а я вже не можу дивитися на динонаґетси й рибні палички.
-Ні. -Ні.
Пейтон усе шле няшні фотки. Це так дратує.
-У Саймона є дівчина. -Скажи?
Знаходить спільну мову і з восьмирічними, і з 40-річними.
Різниці між ними ніякої.
Не хочу додому. Замовимо ще десерт?
Ми скуштували все, що було в меню.
Тоді ще вина чи, наприклад, сирну тарілку.
Ну будь ласка. Я не хочу йти додому і про щось розмовляти з тією дівчиною.
Це кара.
Бачили очі, що купували. Їжте, хоч повилазьте.
-Нуль співчуття? -Ані крихти.
-Це я. -Гей.
Як вечеря?
Дуже приємно посиділи. Дякую. Дякую, що спитала. Як дітки?
Лапенята. Наймиліші на світі. Так швидко засинають.
Ну, дуже тобі вдячна.
-І тобі дякую. -Так.
Ой, капець. Цей тиждень мене таки доконав.
Маєш хвилинку на розмову?
Так. Боже. Нема ж нічого кращого.
То ви з Віллом давно дружите?
Це правда. Ми знайомі більш ніж двадцять років.
Його важко зрозуміти. Я іноді взагалі не збагну, що до чого.
Коротше, у мене скоро днюха, велика дата.
Великі два-шість.
Поздоровляю.
Друзі влаштують мені вечірку.
І я подумала, не знаю, якось...
-Що? Ти хочеш... - ...хочу, щоб там був Вілл.
-Познайомився з моїми друзями. -Авжеж.
Коротше, тема – ЙОЛО. Знаєш, що це значить?
-Знаю. -«Живемо тільки раз».
Цікаво. Хороша ідея.
-Перші літери всіх слів. -Я розумію.
Насмілюватися жити,
-бо життя в тебе тільки одне. -Я зрозуміла.
Як думаєш, Вілл не буде проти?
Злиття наших світів на моєму дні народження.
Я... Можеш спитати в нього.
А як думаєш, що він скаже?
Не знаю. По-моєму, він і досі оговтується після розлучення.
На перший погляд, усе в нормі, але він усе ще розгрібає наслідки.
Зате Одрі вже оговталася. Вони зі Скааґном рвонули в Норвегію.
Що? А як ти їх знаєш?
Інстаграм. Я за ними стежу.
Кіски. Ну аякже.
Скажи? Так банально.
Думаєш, Вілл і досі, типу, закоханий у неї?
Я... Авжеж, ні. Але я думаю, що він і досі не отямився.
Тож якщо він не захоче злиття світів на твоєму святі,
ти тут будеш ні при чому.
«Злиття світів» – звучить.
Так.
Зупинюся на «ЙОЛО».
Прекрасна тема.
Ну все. Ще раз тобі дякую.
-Нема за що. -Дякую.
А ти машину поставила перед будинком?
-Діти сплять. -Нам треба поговорити, нега...
-Поговорити. -Двір.
Гаразд.
Добре.
Я вимагаю вибачень.
Що? Це про що взагалі?
Ти сказала Пейтон, що я закоханий в Одрі.
-Ясно. Я не казала. -Ти такого не казала?
Вона була в мене, з істерикою.
Сказала, що ти їй сказала, що я й досі закоханий в Одрі
і не готовий до «стосунків».
-Я такого не казала. -Ні?
Ні, не казала.
Я сказала, що тобі потрібен повільний темп,
бо ти й досі оговтуєшся після розлучення,
але це не позначається на твоєму ставленні до неї.
-Нащо ти їй взагалі щось казала? -Бо вона прямо спитала.
Ти перешкоджаєш моїм стосункам.
Аж ніяк.
-Пейтон чудова. Чарівна. Вона... -І знову це фігове «чарівна».
Не кажи такого!
Ти вважаєш її замолодою для мене,
але мені про це у вічі не сказала, а зробила її своєю нянькою.
Ти не помиляєшся.
Я вважаю її замолодою для тебе, бо вона замолода для тебе.
І багато жінок відчули б укол образи,
побачивши, що чоловік твого віку зустрічається з такою молодою.
А я цим жінкам відповів би, що я не вибираю, з ким знайомитися.
-Я бармен. Спілкуюся з молоддю. -Що?
А хто ще з молоддю? Викладачі коледжів.
Вожаті бойскаутів. Священники.
-От зараз ти мене дуже образила. -Чудове товариство.
Найбільша образа з усіх можливих.
Ти до мене ставишся з осудом.
Авжеж, з осудом, бо це жалюгідно.
У нас прекрасні, глибокі, значущі стосунки.
Добре... Знаєш що?
Кажи, що хочеш, Вілл, але ти застарий для неї.
Усе, що не відповідає твоєму стандарту: дві цілих три десяті дитини,
ідеальне життя за білим штахетником, – дуже тебе дратує, так?
Як ти смієш мені дорікати, коли й з роботою не поздоровив?
Жоднісінького питання від тебе.
Ти знаєш, яка це подія – знову працювати.
Своїх проблем дохріна. Мені не до того.
Ти чітко дав зрозуміти. Ясно.
Ти мені памороки забила.
Тепер я думаю, що з нею не так.
Я тобі щастя бажаю, недоумок ти козлуватий!
Ну то я всратись який щасливий. Поздоровляю.
Ніколи я не був щасливіший!
Господи. Не порізався?
О, ні.
Пришлеш мені чек.
Тато сказиться.
Давно ти там стоїш?
-Ви до кого? -Пейтон удома?
Пейтон. До тебе якийсь дядько.
Господи. Що в тебе з обличчям?
Я врізався в скляні двері.
Усе добре. Слухай. Я тобі забабахаю найепічнішу днюху всіх часів.
Зачиню «Лакі Пенні». Усі напої безплатно.
Запрошу всіх твоїх друзів. Буде бімба.
Точно? Я не хочу тиснути, якщо ти ще не готовий.
Я готовий. Цілком. Я тебе люблю.
Само вирвалося.
-Нічого. -Це була помилка.
Я не збирався цього казати. Це б... З язика зірвалося. Я... Я...
-Я дуже тобі симпатизую, але я... -Усе нормально.
У шлюбі ми часто таке казали.
-За звичкою говорю. -Я розумію.
-Вдамо, що нічого не було. -Фантастика! Може, колись і буде.
Дякую.
-Найкращий подарунок у житті. -Драйвова буде гулянка.
Що?
-Запитання. -Яке?
Чоловік у тебе на дивані. Це хто?
Це Алан. Наш новий сусід по квартирі.
Алану від 55 до 60 років?
Алану 29.
Ні.
-Чого? -Алану не 29. Це неправда.
Алан – людина похилого віку.
Хтось сказав «гулянка»?
Можу завтра допомогти.
Знайти картинки, зібрати мудборд. Я це вмію.
Ага.
Я хочу з вами поговорити про
важливі зміни в нашому домі.
Ви з татом розлучаєтеся?
Що? Ні. Я повертаюся на роботу.
-Клас. Я пішла. -Ні. Сядь, будь ласка. Дякую.
Повторюю, я повертаюся на роботу.
-Яку? -Юриста.
Ти юрист? Я думав, юрист – це тато.
Так, тато – юрист, і я колись теж була.
Я не раз розказувала.
То ти працюватимеш у тата.
Ні, я працюватиму на своїй роботі.
Мені важливо, щоб ви бачили, що жінки теж працюють
і роблять внесок у свою громаду та сім'ї, як і чоловіки.
Ці зміни зачеплять нас усіх, але ми їх переживемо.
Запитання будуть?
-У нас скінчилось «Орео». -Що?
Ти казала записувати, чого нема. Я записую.
-Добре. -А «Орео» й досі нема.
Ясно.
ВІЛЛ ЗИСМАН FWD: НЕПАПЕРОВЕ ЗАПРОШЕННЯ
Ой. Це від Пейтон?
Ні, від Вілла.
Але там про днюху Пейтон. Можна нам піти?
Ні, доню, це в барі.
Вона мені так сподобалася. Кращої няньки в нас іще не було.
Вона викапана Біллі Айліш.
«ЙОЛО» значить «Живемо тільки раз».
Так. Я знаю.
-«Орео». -Запам'ятала.
Що за фігня? Субота, а ви зачиняєте бар?
Вілл не сказав? Він зачиняється
у найприбутковіший вечір тижня заради днюхи
своєї нової дівчини, Стразика-Паєтки.
Усі сьогоднішні збитки – на твоїй совісті.
-Для цього й потрібен бар. -А от і ні.
-Бар потрібен для заробітку. -Дякую.
Привіт. Які люди. Я думав, не прийдеш.
Так. Як-то кажуть, 26 буває тільки раз.
-Правда. Якщо доживеш. -Так.
-Радий, що ти прийшла. -Пейтон хороша.
-Як твої двері? -Як твоє лице?
На мені товстий шар гриму. Тональник. Видно?
-Наквецяли бездоганно. -Згода.
-Пейтон допомагала. -Майстриня.
-Сильвія! -Привіт! З днем народження.
-Дякую, що прийшла. -ЙОЛО!
-Так, ЙОЛО! Так ми й кажемо. -ЙОЛО!
ЙОЛО!
-Рада бачити. -Йо, качова вечірка.
-Дякую. -Так.
-Сильвіє, це мій сусід Алан. -Ясно. Чудово. Дуже приємно.
Пейтон, іди фоткатися.
-Вибачте. Треба йти. -Так.
Алане, ми тут балакали. Пам'ятаєш, де ти був 11-го вересня?
Таке не забудеш.
Я був у класній кімнаті третього класу, бо мені було вісім. Вибачте.
Каже, що йому 29.
-Та ну. -Викликаю фонд «Останнє бажання».
Точно.
Усім привіт. Я Райлі.
Ми з Пейтон знайомі з...
-Райлі класна. -Так.
Райлі працює в «Баскін-Роббінс».
Якщо захочеш мілкшейк на дурняк.
ЙОЛО!
ЙОЛО розширює можливості.
Наша улюблена пісня зі старших класів.
-Ні. Боже. Ні. -Пізно! Вже пізно!
Це їхня улюблена пісня зі старших класів?
-Так і сказали. -Ого.
Супер.
Що я порю?
Її.
-Я – стереотип. -Що?
О, ні.
Чого ти? Що?
-Треба виплутуватися. -Що?
Твоя правда. З нею треба порвати. Порвати, негайно.
-Не сьогодні. У неї ж ДН. -Сьогодні.
Поможеш реалізувати?
-Звісно, ні. -Ти повинна.
Скажеш, що в нас роман? Палкий?
-Будь ласка. Боже. -Не скажу.
Ти ж казав, між вами зв'язок, вона зріла й мудра.
Вона не мудра. Глянь, що витворяє.
Це знущання? Господи. Я вічно буду самотній.
Не будеш. Принаймні ви недовго зустрічалися.
Перестань. Усе в тебе буде добре.
Зустрінеш людину, з якою будеш на одній хвилі,
розумну, потішну, більш підходящу.
Не мучся. Іди додому.
Жартуєш? Я чепурилася. Нікуди не піду.
Я... Стоп. Ти щаслива, тому я типу...
Модний лук. Її лук є в кадрі?
Я була така щаслива.
Ні! Її одяг... Дурнуватий прикид.
Ні, я не думаю, що... я дурна. По-моєму, вона була гарна.
-Я її не запрошувала. А ти? -Я запрошувала всіх.
Красунчик.
Це була найкраща днюха за все моє життя. Завдяки тобі.
Що сталося?
Сядьмо, поговоримо хвилинку.
-Ой-ой. -Тільки двері зачиню.
Що?
Неприємно це казати сьогодні, але я...
Я не думаю, що ми хороша пара, особливо тепер.
Ти дуже молода. У тебе ще все життя попереду.
А я дуже старий, і в мене повно тупнякових старечих проблем.
Розумієш, просто...
Ти мене кидаєш у мій день народження?
Так. І я справді... Я просто думаю, що, мабуть, так буде краще, розумієш?
І я просто, ну... хочу знати, що з тобою все буде добре,
тому, якщо хочеш, щоб я лишився на ніч, я цілком готовий...
А нахріна мені це?
Якщо не хочеш залишатися на самоті, наприклад.
По-моєму, між нами нема чого рвати.
-Справді? -Так.
Ти куди?
До друзів. У мене днюха. Я поїхала додому тільки тому, що ти старий.
-Валимо до Райлі. -О, ура!
Гульня в розпалі!
Викликаю Убер.
Слухай, мені дуже шкода, що все так вийшло.
Солодких снів.
А ти заткнися, старий шкарбан.
-Добре, бумер. -Не бумеркай мені.
Ти старий. Старигань!
Твоє покоління знищило довкілля.
Ти помреш раніше за мене. У тебе остеопороз.
-Ти стискаєшся на очах. -Одягайся на свій вік.
Наглядай за цим нещастям.
Це ти так вдягайся.
Купи циліндр, монокль
і велик з одним великим колесом, вилупок.
Іди приймай ліки!
От старе чмо. Дятел довбаний.
Переклад субтитрів: Олена Любенко