Dajana atsiuntė neblogą variantą. Gal apžiūrėsime namą?
Šiandien negaliu.
Galime tai padaryti rytoj arba savaitgalį, jei tu nieko prieš.
Žinai, ką? Esu užverstas darbais,
tad gal paprašyk Vilo pagalbos?
Nepyk, kad apie atleidimą iš darbo pirma pasakiau jam, o ne tau.
Atleisk man. Atleisk!
Padariau klaidą. Atleisk, mažuti. Atleisk!
Kiek kartų turiu tai kartoti?
Gerai, tavo rėkimas - ne atsiprašymas.
Atleisk.
Gerai.
Kiek dar ilgai tai tęsis?
Nežinau. Neturiu krištolinio rutulio.
Grįši vakarienės?
Gal. O gal ir ne.
Tiesą sakant, ne. Pažadėjau Francesai padėti paruošti pamokas,
tad grįšiu vėliausiai devintą.
Gerai.
Atrodo, kad dirbome 200 valandų. Išalkau kaip šuo.
Galėtume skirti kokias šešias minutes vakarienei.
Vanesa, ką renkiesi? Mėsą ar jūros gėrybes?
Nežinau. Kadangi moka „Dupont“, gal užsisakykim ir to, ir to?
Mėsa ir jūros gėrybės.
Čarli, tu tikriausiai užbaigsi savo darbus namie?
Žinote, ką? Šįvakar liksiu čia ir padirbėsiu su jumis.
Seniai nevalgiau kepsnio plastikine šakute.
Šiandien pas mus šventė.
Nagi. Čarlis dirbs iki vėlumos? Tu niekada to nedarai.
Paprastai darbus užbaigi namie, kaip tikras šeimos žmogus.
Na, ne šįvakar.
Taip!
Šaunuolis. Šaunuolis, žmogau.
Čarlis naktinės su mumis. Smagu.
Žinote, ką? Man nusispjaut, kad ji neteko darbo. Visiems pasitaiko.
Problema ta, kad ne tu pirmas sužinojai.
Nesmagu apie tai sužinoti iš savo nuotraukų bibliotekos.
Naujoko klaida.
Kai Dagas išvyksta į komandiruotę, aš tikrinu nuotraukas kas 15 minučių.
- Rimtai? - Atsarga gėdos nedaro.
Žinote, ką? Velniop.
Čarlis naktinėja. Ką gi, bičiuliai. Man pasimatymas... Tarkime, su „draugu“.
Atsiprašysiu.
Tik pažiūrėk. Valgai kaip laukinis.
Ką gi. Atostogoms dovanotas vynas baigėsi.
- Turi ko nors? - Žinai, ką?
Turiu butelį rinktinio viskio.
- Puiku. Rodyk, ką turi. - Gerai. Taip. Puikumėlis.
Įpilsi?
Suvaidink Frenką.
Kuo tu vardu?
- Jis nežino niekieno vardo. - Ne.
Albertas turi viskio savo kabinete. Jis niekam jo neduoda.
Tipiškas Albertas.
Gal pasivagiam?
- Koks tu blogiukas. - Tikrai?
- Tikras blogiukas. Varom. - Pirmyn. Naktinėjantis Čarlis.
Negražu.
Albertas mus išgelbėjo.
Bėgam.
Geras gabalas. Dabar...
Ne. Pala. Dabar aš didžėjė.
- Gerai. Kaip pasakysi. - Dabar aš didžėjė. Aišku?
Taip!
Taip.
O Dieve. Taip.
Taip.
- Aš turbūt eisiu. Taip. - Aš irgi.
- Reikia eiti. Jau eisiu. - Taip.
Nepadoriai šokot? Kaip suprasti?
Na, kaip iš to filmo.
Ką... Iš filmo „Purvini šokiai“?
Tik sakau, kad pasielgiau netinkamai, ir dėl to gailiuosi.
- Na, parodyk, ką darei. - Gal nereikia.
Ne. Man įdomu, kaip viskas buvo.
Parodyk.
Buvau apsinešęs. Nelabai prisimenu.
Ką? Gėrei darbe?
Taip... Darbe truputį išgėrėme. Stiuartas irgi ten buvo.
Ką? Jis irgi nepadoriai šoko? Kaip suprasti?
Ne, jis jau buvo išėjęs.
Noriu tiksliai pamatyti, ką tu darei.
Nori, įjungsiu dainą „I've Had the Time of My Life“?
Gal ji padės tau prisiminti?
Mes šokom pagal kitą dainą.
Pagal kokią?
„Red Red Wine“.
- „UB40“? - Taip.
Tu rimtai? O Dieve.
Man gėda dėl tavęs. Nieko sau.
Mes aštuonias ar dešimt sekundžių glamonėjomės.
- Ką? - Aš...
- O Die... Bučiavai ją? - Ne.
- Myli ją? - Ne.
Judu gal puoselėjat vienas kitam slaptus jausmus?
Tikrai ne. Nejaučiu Vanesai jokių jausmų. Ji tokia nuobodi.
Nuo to man nė kiek ne geriau. Ji turi keturis vaikus.
Ji tokia vaisinga. Gal jau dabar laukiasi tavo dvynių.
Tikrai ne. Tai nesukėlė mano ejakuliacijos.
Nesakyk to žodžio. Kaip šly... Daugiau nieko nesakyk.
Tai judu pasiglamžėt? Ką? Bjauru.
Manau, pasielgiau taip tik todėl,
kad tu praleidi daug laiko su Vilu.
Tai dabar jau aš kalta? Tu tikras manipuliatorius.
Aš nebandau pateisinti savo elgesio.
Tik norėjau paaiškint, kaip aš jaučiausi. Aš labai apgai...
Nebandyk! Nesiartink.
Apgailestauju. Taip, žinoma. Atleisk. Aš tik...
Vanesa. Nuoboda be humoro jausmo. Pilka pelytė.
Galiu į lovą?
Gerai. Paskubam.
- Sveikučiai. - Labas rytas.
Labas.
- Labas. - Vaikai pamaitinti, aprengti
ir sušukuoti. Aš juos nuvešiu.
Ir parvešiu po pamokų.
Išviriau tau kiaušinių be lukštų. Jie virtuvėje.
Jei jau atšalo, galiu išvirti iš naujo.
Taip.
Ačiū, pone.
Čia latė su avižų pienu.
Jei jau atšalo, galiu užsakyti iš naujo.
- Viskas gerai. - Puiku. Kuo šiandien užsiimsi?
Kuo panorėsiu.
Gerai. Taip, puiku.
- Ate, vaikai. - Ate.
Kodėl mamytė į tave taip žiūri? Ką nors iškrėtei?
Ne. Gerai. Paskubam. Lekiam.
- Lekiam. Taip. Gerai. - Ji tebežiūri taip pat.
Tau gal galvoj negerai?
Nieko panašaus.
Be manęs tas kombučios verslas neįmanomas.
Pritrauksite investuotojus tik dėl to, ką aš padariau šiame bare.
- Todėl turiu teisę į to verslo dalį. - Nekalbėk vėjų, bliamba.
Kokie čia tau vėjai? Juk kalbėjom apie tai San Diege. Sakei, kad susitarsim.
Taip. Tai buvo prieš tau sušikant sutartį su „Johnny 66“, kvaily tu.
Sušikau tą sutartį dėl moralinių priežasčių.
Tai neturi nieko bendro su verslininko įžvalgumu, kuriuo negaliu skųstis.
Mane netgi lygina su Vorenu Bufetu!
- Bafetu. Bet gali... - O tu užsičiaupk, bliamba.
Aišku? Ir, jei gerai prisimenu,
tas sandoris būtų žlugęs, jei ne aš.
Tada noriu tavęs paklaust, kaip manai, kokios dalies esi vertas?
Geras klausimas.
Nenorėčiau, kad mane išdurtumėt, ponai, todėl man tiktų 51 proc.
O Dieve. Išsikraustei iš proto.
52 procentai.
- O Dieve. - Ką...
Tu neturi jokių svertų, ir čia ne derybos.
- Tu tiesiog reikalauji pinigų. - 53 procentai.
Ne, žmogau. Su teroristais nesideru.
54 procentai.
- Omaras pagavo mintį. - Vilai, to nebus.
Mes pradėjome „Daa Booch“ verslą be tavęs.
Jūs stovėjote ant milžinų pečių.
Atsiprašau. Čia tu esi „milžinai“?
Žinoma, aš esu milžinai.
Ilgai taiksčiausi su tavo nesąmonėm.
O dabar pažiūrėk į mane ir labai gerai paklausyk:
šito nebus, bliamba!
Norite svertų? Aš jums parodysiu savo svertą, bliamba.
Štai jums mano svertas. Skelbiu streiką!
- Apsišik, seni. - Tu skelbi streiką?
Skelbi streiką savo verslui?
Būtent. Pažiūrėsim, kaip jums seksis be manęs.
Grįšiu tada, kai gausiu „Daa Booch“ dalį.
Tarp kitko, pirmasis mano, pagrindinio akcininko, darbas bus
pakeisti tą sumautą pavadinimą.
Pindukas.
Jis grįš.
Po vienos, dviejų, trijų,
keturių...
Šūdas.
Omarai, gali pasirūpinti talpomis, kol jo nebus?
Tai neįkvepia pasitikėjimo.
Na, ji tiek daug yra pasiekusi. Net kelių valdybų narė.
O Dieve. Kam rūpi, kelių valdybų ji narė?
Ji atrodo kaip beprotė. Kaip kokia Eimė Koni Baret.
Turi galvoje vieną įtakingiausių Amerikos moterų?
Taip. Bet, manau, tu mane supratai.
Nesuprantu, kaip ji viską spėja. Juk ji turi keturis vaikus.
Ji yra partnerė su naujagimiu ant rankų.
O tai irgi labai miela. Visai gražus kūdikėlis.
Taip. Bet ji turbūt jo beveik nemato. Ji turbūt nemato visų savo vaikų.
Jie užaugs nekęsdami jos. Paminėsi mano žodžius.
Jie užaugs ir norės sekti jos pėdomis.
Negi jis negalėjo išsirinkti labiau nevykusios moters?
Ji yra advokatų kontoros partnerė, turi keturis vaikus.
Šviesiaplaukė, aukšta.
Gerai, taip. Įkalbėjai.
Ji tokia graži,
daug pasiekusi.
Manau, teisingiausia būtų, jei atiduotum jai savo vyrą.
Ji paprasčiausia pilka pelytė! Ir nuobodų nuoboda.
Būtent. Ir visai negraži.
Kas šiais laikais glamžosi? Nusimauk kelnes ir daryk taip, kaip reikia.
Ji - nevykėlė.
Ką man daryti su Čarliu? Aš jam to nedovanosiu.
Gal papuošalas pagelbėtų?
Manai? Ar pasiglamžymas vertas papuošalo?
Nebent naujos rankinės.
Sil, kaip tu? Gal nori, kad ateičiau?
Ne. Viskas gerai.
Turiu eiti. Kažkas beldžias į duris. Ačiū, mažute.
Labas. Kaip tu?
Ačiū. Normaliai. Įsipjoviau... nuo popieriaus. Norėjai ko nors?
Pasiėmiau laisvadienį. Noriu kam nors pasiskųsti.
- Na, atėjai ten, kur reikia. - Taip ir maniau.
Tikrai manai, kad gausi dalį „Daa Booch“ verslo?
Tikrai manau, kad gausiu „Daa Booch“ dalį, krūvą pinigų
ir galėsiu išeiti į pensiją.
- Tikrai? - Apsigyventi salose.
Kodėl taip manai?
Kieno tu pusėje?
Nežinau. Tiesiog bandau supjaustyti mėsą.
Manau, jie supras, kad be manęs baras žlugs,
pritaikys tą mintį „Daa Booch“ verslui, žinai,
ir maldaus manęs, kad aš prisidėčiau.
Nesuprantu, kodėl galvoji, kad šis žaidimas atpalaiduojantis.
Gaminti vakarienę - sunkiausias dienos darbas.
Jis tikrai atpalaiduojantis.
Yra dar kitas žaidimas, kaip sutvarkyt peliuko namus. Irgi fainas.
Sveikas, Vilai.
- Sveikas! - Ką veikiat?
Negi nematai, kad virtualiai bandome pagaminti patiekalą
dviem nukirstom baltaodžių rankomis?
Taip. Matau. Kur vaikai? Vaikai.
Sode. Taip. Visi parsivedė po draugą
ir laukia tavęs, kad nusivežtum juos valgyti picų.
Picų? Puiku. Taip. Gerai.
Gal ir jums parnešti?
Taip, aš norėčiau su dešra. O tu, Vilai?
Aš norėčiau picos su grybais, jei jau vaišini. Taip.
Ir butelį rožinio vyno. „Whispering Angel“ ar ko nors panašaus.
Jei kartais pravažiuosi pro alaus barą. Alus gali būt ir ne vietinis,
bet bus gerai ir vietinis.
Gerai, žinoma. Gerai.
- Ačiū. - Gerai.
Vaikai! Pica!
- Apversk! - Apversk tą maltinį! Apversk!
- Apversk! - Štai taip.
Pica!
Ar Džekas gali pasilikti miegoti?
Taip, žinoma. Kodėl ne? Juk penktadienis, ar ne?
Jei Džekas liks miegoti, kiti vaikai irgi norės...
Džema, Šelbe, norite likti miegoti?
Valio!
- Gerai! Pirmyn! Picos laukia! - Gerai. Pasakyk jų tėvams, girdi?
Mašinos rakteliai ant kabliuko!
- Aha. Taip. - Taip.
- Linksmybių namai. - Taip. Penktadienio vakaras.
Gaila, kad kieme neturi apsaugos kameros,
dabar ir aš būčiau garsus.
Garsus kvailelis.
Ar yra kitokių garsių žmonių?
Keturi mažiausieji jau lovose.
Abejoju, ar Šelbė neužsimanys namo vidury nakties,
nes jai tik penkeri, ir ji dar niekada nėra miegojusi svetimuose namuose.
Todėl aš turbūt einu į lovą. Jei prireiktų keltis antrą nakties.
Man irgi eiti? Nepagalvojau, kad laikas į lovą, nes dar nė pusės dešimt nėra, bet...
Ne, gali ir tu pasilikti nakčiai.
Tiesa? Nieko prieš?
- Nieko prieš. - Nenoriu būt jums našta, bet...
Ne, šiaip ir taip, nagai dar neišdžiūvo.
- Nagai dar neišdžiūvo. - Taip.
Nenorėčiau jų sugadinti, juk šitaip sunkiai dirbau.
Žinoma, taip. Silvija, ar tu eini?
Gerai. Atnešiu pripučiamą čiužinį.
Šito nežiūrim, žiūrim, ką influencerė nusipirko iš „Brandy Melville“.
O Dieve. Aš ją pažįstu.
Gražūs marškiniai. Ir aš tokių norėčiau.
- Aš tokių ieškojau. - Tikrai gražūs.
Jų yra ir žalios spalvos...
O Dieve. Negalėtum palaukti, kol baigsim žiūrėti?
- Ji per daug gerai apie save galvoja. - Taip. Man ji nepatinka.
Ir aš vaikštau po parduotuves,
bet nekeliu kaskart to į „YouTube“, bliamba.
Junk šitą. „Kodėl NASA nenori, kad žinotumėt, jog žemė yra plokščia“.
Taip, mano tėtis labai tuo domisi.
Taip, ir turi kelis įtikinamus argumentus.
- Pasisako apie tai soc. tinkluose. - Taip.
Toks garsas, lyg smaukytum savo rankas.
Leisk moteriai džiaugtis kremu.
Ačiū, kad pakvietei mane į pižamų vakarėlį.
Dabar nuotaika daug geresnė, nei jei vienas būčiau kiurksojęs namie.
Tai yra geroji buvimo su kuo nors pusė.
Neturi laiko savo jausmams.
- Ir tai yra puiku. - Gerai.
Ar kada nors pagalvoji apie tai, kad galėtum palikti „Laimės alų“?
Tiesiog atrodo, kad jūs su partneriais nelabai sutariat.
Taip. Žinai, verslo reikalai manęs neveža,
bet alų virti aš mėgstu. Neįsivaizduoju, ką dar galėčiau daryti.
„Doritosaurus“.
Nesuprantu, kodėl norit persikraustyti. Man patinka jūsų namas.
Jis per mažas penkiems žmonėms.
Turite garažą, kuriuo nesinaudojat.
Ten nešvaru. Kaip kokioj narkotikų laboratorijoje.
Narkotikų laboratorijose, kuriose man teko būti, net labai švaru.
Na, tik ne mūsiškėje.
Kai nusipirkom šį namą, nieko ten nedarėme.
Jį galima paversti papildoma gyvenamąja patalpa.
Na, žinai, nediduku svečių nameliu.
Mes nenorim svečių.
Mes tik norim dar vieno miegamojo ir dar vieno tualeto.
Juos irgi ten galima įrengti.
Nežinau. Pareikalaus daug pinigų ir laiko.
Ne ką daugiau nei persikraustymas. Turėtumėt daugiau ploto.
Padidintumėte namo vertę,
pasielgtumėte kaip atsakingi žmonės.
Na, net nežinočiau, nuo ko pradėti.
- Aš žinočiau. Galiu tau padėti. - Tikrai?
Taip. Aš pertvarkiau mūsų garažą į kabinetą Odrei, kuriame ji
vėliau mylėjosi su Adolfo Eichmano proproanūkiu.
Pats pertvarkei?
Taip. Užtrukau ne vieną savaitgalį, bet pabaigiau. Nieko čia ypatingo.
Nieko sau, tik pažvelkit. Tavyje - užslėptas vyriškumas.
Kokia čia paslaptis, kad esu vyras?
Nes tu vaikštai su moteriškom skrybėlėm ir turi rankinę.
Tu lakuojiesi nagus, ir mes surengėm pižamų vakarėlį.
Jo, yra logikos.
- Kai išdavei Odrę, ar tu... - Aš jos neišdaviau,
tai buvo atsitiktinis seksas. Prašyčiau nepainioti.
- Atsiprašau. - Taip.
- Kai turėjai atsitiktinį seksą... - Ačiū.
ar Odrė tave tam pastūmėjo?
Tipo, ar ji mane nuvežė pas tą ponią į Laguna Hilsą?
Taip. Ji tave ten nuvežė? Labai gražu.
Tu, tipo, klausi perkeltine prasme?
Ne. Ar ji blogai su tavim elgėsi, kad tau kilo toks noras?
Žinai, tuo metu
būčiau atsakęs teigiamai.
Bet aš pats skatinau tą blogą elgesį, supanti?
Kad ir kaip mes nesutarėme,
aš pasielgiau šūdinai ir daugiau niekada to nedaryčiau.
Manai, dėl to iširo jūsų santuoka?
Ne. Tikrai ne.
Mūsų santuokai jau seniai buvo lemta iširti.
Jei iš tikrųjų... Jei mūsų santuoka būtų buvusi stipri,
mes būtume susitaikę, supranti?
Kodėl tau kilo tokie klausimai?
- Galvoju parašyti romaną. - Rimtai?
Leisk man pirmam pasakyti, kad tai - siaubinga mintis.
Pavadinsiu jį „Prieš Adolfą“.
Taip. Liuks. Labai gerai.
- Guminukai ima veikti. - Tie guminukai tokie, jo.
Man reikia skrudintų bulvyčių.
Apie tai pagalvojau dar prieš 20 minučių.
- Ką? - Padėkosi vėliau!
Labas rytas.
Sveikučiai.
Gražiai nupiešei.
- Labas rytas. - Kaip išmiegojai?
Neblogai. Meivė ir Šelbė vis bėgiojo į mūsų kambarį,
bet, žinai, aš vis dar gyvas.
Judu su Vilu smagiai pasibuvot?
Taip. Tiesą sakant, Vilas pasiūlė įdomią mintį.
Kas, jei jis pertvarkytų garažą į svečių namelį?
Kas? Kas čia juokingo? Galėčiau jį įrengti.
Pala, tu rimtai? Kam...
Kam mums reikalingas svečių namelis? Juk ketiname išsikraustyti.
Na, jis praverstų, kol susirasime kitą namą.
Jis nebūtinai turi būti skirtas svečiams.
- Tiesiog papildomas plotas. - Pala, kaip tai mums padės?
Juk neapgyvendinsim kurio nors vaiko garaže.
- Ten galėtų būti mano kabinetas. - Koks dar kabinetas?
Taip, visai neblogas planas.
Ačiū.
Labas rytas.
Kvepia kava.
- Kavos? - Taip, ačiū. Čarlzai?
- Taip? - Turiu tau juridinį klausimą.
Aš pykstuosi su savo verslo partneriais.
Supranti, jie be manęs pradėjo sukti dar vieną versliuką,
ir man turėtų priklausyti jo dalis. Kaip man elgtis?
Na, visų pirma tau reikėtų pravesti derybas su kiekvienu atskirai.
Taip sakant, skaldyk ir valdyk.
Puiki mintis.
Jis kietas.
Gal po pietų galėtume pasikalbėti apie papildomą gyvenamąjį plotą?
Čarliui patiko tavo mintis.
- Tikrai? Pamatei perspektyvą? - Taip.
Smagu. Papildomas plotas. Pagauni?
Papildomas plotas.
- Puiku. - Puiku. Tu pagavai mintį.
Ar Vilas vilki mano drabužiais?
Norėtum, kad vilkėtų manaisiais?
Vilai, nori blynų?
Klausyk, man nepatogu kalbėti apie verslo reikalus be Redžio.
Kas tau pasiūlė barmeno padėjėjo darbą?
- Gerai jau, tu. - Klausyk, Redžis išmano apie pinigus,
dėl to nesiginčiju, jis tikrai išmano apie pinigus.
Bet jis nieko nenusimano apie tai, nuo ko pradėti gėrimų įmonę,
o aš nusimanau. Aš net galiu...
Uždirbsiu jums daugiau pinigų, jei priimsit mane, girdi?
Gerai. Klausyk, pasikalbėsiu su Redžiu. Susitikim rytoj.
Ir mes ką nors sugalvosim. Gerai?
- Gerai. Ačiū. Taip. - Viskas gerai? Puiku. Smagu girdėti.
Klausyk, žinau, kad ką tik pavalgėme,
bet šiandien veikia žuvų restoranas, į kurį užsirašiau iš anksto. Nori kartu?
Aš negaliu. Susitariau susitikti su Silvija.
Kaip ji?
Ką tai turėtų reikšti?
Ką tu... Nea, viskas gerai. Pamiršk.
Ką reiškia „pamiršk“? Pasakei taip, lyg...
Kažką tikrai turėjai galvoje.
- Nieko. - Ką... Tikrai turėjai.
- Ne. - Tikrai taip.
- Ką tai reiškia, po galais? - Gerai, klausyk, negaliu tau sakyti.
Sužinojau tai iš Keitės. Silvija jai prasitarė,
bet aš negaliu išduoti savo mažulės. Štai ir viskas.
- Per vėlu! Jau pasakei. - Nieko aš tau nepasakiau.
- Jau išdavei savo mažulę! - Nieko panašaus.
- Tavo mažulė išduota. Sakyk, nagi. - Ne, neišduota.
Aš tavo mažulis.
Gerai jau. Tiek to, pasakysiu.
Vieną vakarą Čarlis dirbo iki vėlumos kartu su kažkokia bendradarbe.
- Jis pasigėrė ir... - O Dieve. Čarlis išdavė Silviją?
Ne, jie tik pasiglamžė.
- Ką? - Pasiglamžė, sakau.
Pasiglamžė?
Pasiglamžė.
O bučiavosi?
- Pasiglamžė. - Ji lietė jo pimpį?
Pasiglamžė.
Jis nuleido į džinsus?
Ne, nenuleido. Aiškinu tau. Tik pasiglamžė.
- Keista. - Pats žinau.
- Tai... - Siaubas.
Mes su Keite daug apie tai kalbėjom. Viskas labai keista.
Labai keista.
- Tikrai keista. - Kažkaip nenormalu.
Ar tai - išdavystė?
Na, tipo, ne visai išdavystė, bet vis viena išdavystė.
Nenorėčiau, kad mano partnerė glamžytųsi su neaiškiais šikniais.
- Turėtų būt labai nemalonu. - Ir keista.
Būtent. Čarlį galima suprasti,
nes jis gražus ir protingas. Bet niekas taip nedaro.
Teisingai. Atrodytų, kad pasiglamžymas jį užveda.
- Keistuolis. - Vilioja jį.
Trinasi, daugiau nieko.
- Įdomu, kodėl Silvija man nepasakė. - Taip.
Ką čia šneki? Kam malonu apie tai kalbėti?
- Tas tiesa. - Nemaniau, kad jis toks,
jei atvirai, bet...
Jis tikrai ne toks.
Jis tik glamžėsi. Daugiau nieko.
- Sveikas. Kaip sekėsi su Endžiu? - Labas.
Gerai. Smagiai pasikalbėjom.
Gerai. Smagu girdėti.
Taip. Kaip tau sekas?
- Gerai. - Tikrai? Viskas gerai?
Kodėl klausi?
Endis...
Na, jis užsiminė, ką iškrėtė Čarlis.
Nieko čia tokio.
- Tikrai? - Taip. Aš...
Žinai, tiesiog...
Tai nutiko vienintelį kartą. Daugiau to nebus, viskas gerai.
- Nori apie tai pasikalbėti? - Ne, ačiū.
Kaip nori.
Tai va, pagalvojau, kad man patiktų,
jei pertvarkytume jį į darbo kabinetą.
Gerai. Ko konkrečiai norėtum?
Žinai, minkštutė sofa, kašmyro apklotėliai ir panašiai.
Aišku. Nori moteriško kampelio?
Ne, noriu prašmatnaus darbo kabineto.
Tipo, su mažais sietynais, gal nediduku šaldytuvu,
kuriame laikysi rožinį vyną, žurnalų lentyna su „Us Weekly“, „Cosmo“?
Skamba viliojančiai.
Nenorėčiau tau sakyti, bet būtent taip atrodo tipiškas moteriškas kampelis.
- Neblogai. - Taip.
Didesnis nei galvojau.
Taip. Ką manai? Žinoma, pareikalaus nemažai darbo,
bet potencialas neblogas, ar ne?
Padarysim superinį moterišką kampelį.
Gerai.
- Keista. - Kas?
Statramsčiai nepritvirtinti prie pamatų.
Ar tai negerai?
Šis visas statinys laikosi ant keturių statramsčių,
kurie niekur nepritvirtinti.
Nieko tokio. Mes juos sutvirtinsim.
- Tikrai? - Taip. Viskas bus gerai.
- Gerai. - Viskas bus gerai.
Girdi?
Taip.
- O Dieve! - Šūdas! Gelbėk! Šūdas!
O Dieve! Šūdas! O Dieve!
Greičiau! Dingstam iš čia, bliamba!
Jis prie durų! Aš negaliu!
Šūdas. Ne.
O Dieve.
- Kalta konstrukcija. - Ne.
- Prasti popieriai. Nesusižeidei? - O Dieve.
- Ne. Velnias, tu nesusižeidei? - Viskas gerai.
- Pažiūrėk į mano namelį! - Kas čia nutiko?
Tu nepatikėsi, žmogau, bliamba.
- Ant manęs užšoko meškėnas... - O Dieve.
- ...atsitrenkiau į statramsčius... - Tada tas daiktas sugriuvo.
- ...ir viskas sugriuvo. - Meškė... Ką?
Jis turbūt pastatytas be leidimo. Šito aš nesitikėjau.
- Tik tu nesitikėjai. - Aš irgi.
- Ne, bet mes ką nors sugalvosim. - Viskas bus gerai.
Ar čia galima ką nors sugalvoti? Tu rimtai?
- Taip! - Aš tikrai negaliu sutaisyt.
Tikrai? Nepanašu, kad ką nors sugalvotum.
- Aš tai ne. - Viskas gerai. Mes viską sutvarkysim.
Rimtai? Griauti namus
iš pykčio - ne pats geriausias pasirinkimas.
Nereikia man aiškinti, kaip dorotis su savo jausmais.
Galime apie tai pasikalbėti be pašalinių?
Aš jau eisiu.
Nagi. Tavęs niekas nevaro.
Tavo vyras pasakė, kad nori pasikalbėt be pašalinių. Viskas gerai.
Papildomas plotas - tavo idėja.
Tu sugriovei mano garažą, todėl turi padėti man jį atstatyti.
Sugrįšiu ir padėsiu kitą kartą.
Bet dabar tau reikia susitvarkyt su savo problemomis.
Nesupratau. Tai tebuvo bereikšmis ginčas,
jų pasitaiko ilgame vedybiniame gyvenime. Tai normalu.
Bet, spėju, tau sunku tai suprasti.
Nieko čia normalaus.
O Dieve. Neblogai atrodo.
Mieloji, man labai gaila.
Žinau.
Žinai, dėl to, kas nutiko tarp mudviejų su Vanesa,
tu nekalta.
Ačiū.
Ir tai neturi nieko bendro su Vanesa.
Bet man nuo to nė kiek ne geriau, juk supranti, ar ne?
Taip, suprantu, atleisk man.
Aš tik...
Kas yra?
Nieko.
Mielasis, pasakyk, nagi. Kas yra?
Man nepatinka jaustis antru svarbiausiu vyru tavo gyvenime.
Po Saimono?
Gerai, trečiu svarbiausiu
vyru tavo gyvenime.
Tiesiog...
Kai Meivė ėmė lankyt mokyklėlę,
jaučiuosi truputį pasimetusi.
Kažkodėl lengviau apie tai kalbėtis su Vilu, o ne su tavim.
Ir tai mane liūdina.
Suprantu. Aš noriu kalbėtis su tavim. Esi mano vyras, bet, nežinau.
Kažkodėl man sunku tai padaryti.
Kodėl? Aš tave labai myliu.
- Gali sakyti man viską. - Žinau.
Man nesmagu jaustis nevykėle tavo akyse,
o Vilas dar didesnis nevykėlis už mane ar bent jau toks pat. Nežinau.
- Gerai. Taip, aš... - Dabar supranti?
Suprantu. Galima sakyt.
Ačiū.
Kai kitą kartą norėsi su kuo nors pasiglamžyti,
pasirink mažiau pasiekusią moterį, gerai?
Pavyzdžiui, teisėją Sotomajor?
Ne, nenusikalbėk.
Pažadu.
Taigi...
- Ką dabar darysim? - Nežinau.
Kaip reikalai su siūlomu namu? Kada galim jį apžiūrėti?
Ji sakė, kad šį savaitgalį.
Esu tikras, kad jis mums tiks.
Taip.
O Dieve. Vėl tas išdykėlis.
- Išdykėlis? Begėdis. - Koks mielas.
Miela, kad turiu tave.
- Tu mielas. - Tu miela.
Gerai, kas čia?
Alkoholinės kombučios pavadinimai, kurie man tinka.
- Kombučia „Ča ča“? - „Kombu ča ča ča“.
Kaip legendinis afrokubiečių šokis.
Būtent. Jei nepatinka, galit rinktis iš kitų pavadinimų.
- Man patinka „Geidulingoji“. - Ką? Jokiu būdu, seni.
„Daa Booch“ - idealus pavadinimas. Mes nieko nekeisim.
Liaukis. Pats mane pasikvietei
ir sakei, kad reikia apsitarti.
Beje, kas tas bičas, bliamba?
- Niekas. - Tiesiog bičas.
Tiesiog bičas?
Surengėt man profilaktinį pokalbį? Jis gal „profilaktininkas“?
Ne, nieko panašaus.
Tas bičas geria daugiau už mane.
Nustebtum, jei sužinotum, ką tas šiknius išdarinėja.
Be to, sutinku vykti į reabilitacijos centrą, jei jis Malibu.
Ten labai... Prie pat vandens, ar ne?
Tai nesusiję su gėrimu, Vilai. Tiesiog verslas.
Tai ne profilaktinis pokalbis?
Ne, seni. Klarkas atėjo pasiklausyti.
Jis ką - profesionalus pasiklausytojas? Kas čia vyksta?
Vilai, tu puikiai padirbėjai, kol sustygavai „Laimės alaus“ veiklą.
Todėl manome, kad atėjo tau laikas truputį atsitraukti.
Kuo čia dėtas „Laimės alus“?
Žmogau, nieko nebus. Tu turi pasitraukti.
- Norit mane išspirti? - Taip.
Ne, jo negalima išspirti. Jis turi tai padaryti laisva valia.
Kodėl jis tave taiso? Jis gal juristas ar ką, bliamba?
Taip, aš juristas.
Žmogau, galėjai ir nesakyti.
Ne, negalėjau.
Vilai, paklausyk. Juk žinai, kad tave myliu.
Bet mes dėl nieko nesutariam, žmogau.
Nesutariam, kokį alų virti, bliamba.
Nesutariam, su kuo bendradarbiauti. Tai kvaila.
Atsiprašau, kad nenorėjau bendradarbiauti su nusenusiu bobišium.
Ne, velniop Džonį Revą, aišku? Ne tai svarbiausia.
Kaip sakiau, mes dėl nieko nesutariam.
Jūs negalit atimt iš manęs baro.
Jis yra mano gyvenimas. Sukūriau jį nuo nulio.
Niekas nesiruošia jo iš tavęs atimti.
Be to, tai neįmanoma teisiškai.
- Taip, teisiškai neįmanoma. - Matai?
Iš jo šito galėjau tikėtis, nes jis yra šūdžius.
Bet tik ne iš tavęs. Kaip tu gali šitaip su manim elgtis?
- Ne, Vilai... - Kur eini, bičiuli?
Aš niekur neinu, nes šis baras yra mano.
Ten yra mano alus. Jūs manim niekada neatsikratysit.
Praėjo daug geriau, nei tikėjausi.
O ko tu tikėjaisi, Omarai?
Nežinau, muštynių. Karatė, pasimosikavimo su peiliais. Žodžiu, šou.
Esi kada ragavęs viskio „Johnny Blue“?
Ne.
Mano devizas - „Moki dirbt, mokėk ilsėtis“.
Ji tuščia.
- Pats matau, bliamba. - Galėtume išgerti ką nors iš šitų.
Ne. Čiuožk iš čia, bliamba. Greičiau, varyk iš čia.
Išvertė Laima Banionienė