PARDUODAMAS
Jo vidus turbūt nėra toks gražus, kaip išorė.
Ne. Su tuo namu ryškiai kas nors negerai,
nors atrodo labai labai viliojantis.
- Labai viliojantis. - Taip.
- Taip. Kas nors turėtų būti negerai. - Taip.
- Labas. - Sveiki.
Labas.
- O Dieve. Jis nuostabus! - Vienas tualetas...
- Vienas tualetas apačioje. - Gerai. Puiku.
- Vienas tualetas apačioje. - Aukštos lubos. Stumdomos durys.
- Yra ir antras tualetas. - Puiku!
Ir trečias tualetas šalia miegamojo!
- Nuostabu! Taip! - Taip!
O Dieve. Dajana, sakyk, kas su tuo namu negerai. Prašau.
- Taip. - Absoliučiai nieko. Jis tobulas.
Teisiškai privalome jums pasakyti,
kad pernai čia buvo įvykdyta triguba žmogžudystė, bet mokykla - šalia.
- Įtikinote. - Mes perkame.
Puiku. Džiaugiuosi dėl jūsų.
Tik negūglinkit Okonelių.
Omarai, reikia sterilizuoti antrą talpą.
Šito nebus, seni.
Juokinga. Sterilizuok antrą talpą.
Ne. Dabar aš čia aludaris, kvaily tu.
Ką pasakei, bliamba?
Aš pasakiau: „Ne, dabar aš čia aludaris, kvaily tu.“
Nepyk. Jie paskyrė mane aludariu.
Kodėl Omaras galvoja, kad jis - aludaris?
Omaras ir yra aludaris.
- Teisingai. - Ką čia paistai?
Dauguma baro akcijų priklauso mums, ir mes nusprendėm paskirti Omarą aludariu.
Verčiat mane ėsti šūdą, kad parduočiau jums savo akcijas?
- Tipo, taip. - Taip, žmogau.
Nesulauksit, aišku? Nė neįsivaizduojat, kiek šūdo galiu suėsti.
Gerai, vadovauk. Nori, kad iškraučiau sunkvežimį ar...
Stop.
- Prieš tai norėčiau... - Taip.
...užduoti tau kelis klausimus.
Imsi iš manęs interviu? Nuostabu. Pirmyn.
- Kodėl nori šito darbo? - Nenoriu.
Kitas klausimas. Kaip virti alų?
Pirmas vestuvių planuotojos klausimas buvo toks:
„Kiek bus pamergių?“
Man virš 40 metų. Esu per sena pamergėms.
Žinai, kreipkis į mūsų su Čarliu vestuvių planuotoją.
Ji buvo nuostabi.
Tokia atsipūtusi. Taip. Tuojau surasiu jos tinklalapį.
O Dieve. Ji mirusi.
- Dėl natūralių priežasčių. - Dabar ji tikrai atsipūtusi.
- Dieve, kaip mes pasenom. Siaubas. - Jėzau.
Gal pabandyk su „Printerest“?
- Paieškok ten idėjų. - O Dieve. Tai ne man.
Kodėl tu negalėtum jų suplanuoti? Tau puikiai sekasi tokie dalykai.
- Aš negaliu. - Gali!
- Naujieji namai atima daug laiko. - O Dieve.
Nekantrauju pamatyti tą namą, kuriame įvyko žmogžudystė.
Taip, na, supranti, mes stengiamės tai pamiršti.
Dėl vaikų. Tad daugiau niekada apie tai neužsimink.
Žinoma.
Pakviesi Vilą į įkurtuves?
Pakvietėm naujuosius kaimynus ir kelis Čarlio bendradarbius.
Tie žmonės - iš skirtingų pasaulių, o kai mes su Vilu susitinkam,
imame nesivaldyti ir elgiamės kaip pamišėliai.
Kalbant apie naująjį namą.
Jau matei vaiduoklių, o gal pastebėjai ką nors keisto?
Ne.
Dar ne.
- Kiek žmonių čia mirė? - Nežinau. Trys ar keturi.
Turiu dvi idėjas dėl vestuvių, bet, manau, jas galima sujungti.
Aš neplanuoju jūsų vestuvių, tad...
Atsipūsk. Nesakiau, kad tu planuoji mano vestuves.
Bet esi gabi tokiems dalykams.
- Aišku. - Galėtume tiesiog pasitarti.
Be to, aš myliu savo mažulę. Mažule, myliu tave.
- O ji neturi jokios vizijos. - Neturiu vizijos.
- Ji tik nori, kad būtų gražu. - Tik noriu, kad būtų gražu.
- Matai, su kuo tenka turėt reikalą? - Gerai. Tarkimės. Pradėk.
Taip, gerai. Pirma tema - „Kartą vestuvėse“,
o antra - „Dvi minutės iki vidurnakčio“.
Taip. Ar tai, tipo, vesternas?
Ne, vestuvių temos. Kas...
- Kas tau neaišku? - Gerai.
- Mes dar pagalvosime. Dar yra laiko. - Gerai.
- Pagalvosiu apie tai. - Dar pasitarsim.
- Atsiprašau. - Supratau.
- Sveikutė. - Sveikas.
- Man šis rajonas labai patinka. - Kaip manai, viskas gerai?
- Viskas gerai, tikrai. - Gerai? Taip.
Žiūrėk. Žinai, Džema gyvena visai netoli nuo čia.
Galėsim nebevežioti Francesos.
- Dabar jos galės kartu leisti laiką. - Ir daryti kažką, ką jos ten daro.
Taip.
Saimonas susirado draugę.
Ji - Dajanos dukra.
Jos abi apsirengusios kremo spalvos drabužiais.
Bet kodėl? Keista.
Ir Meivė. Net Meivė susirado draugę.
- Dabar aš noriu suptis. - Bet tu jau supaisi.
- Taip. Priekabi. - Bjauri mergiotė.
Ji mane liūdina.
- Sveikas. - Bičiuli!
- Tik pažvelkit. Koks gražiai gėlėtas. - Sveikas!
- Labas! - Jo.
- Sveikas, žmogau. Labas. - Smagu jus matyti.
- Labas. Ačiū, kad užsukai. - Labas. Kaip sekas?
- Ačiū, kad pakvietėt. Čia jums. - Tik pažvelkit.
Šaldytuve yra alaus.
- Puiku. - Ir vyno, sūrio ir...
- Čarli, viskas perkeps. - Kodėl neprižiūrėjai?
- Čia ne mano vakarėlis. - Nagi.
Nepyk, kad įvėliau tave į tą ginčą su Čarliu.
- Nieko tokio. - Atleisk man.
Kam nepasitaiko? Viskas gerai.
- Kaip jums sekasi? - Viskas gerai. Taip.
Puiku.
- Kaip tu? - Aš?
- Taip. - Puikiai.
- Smagu girdėti. - Turiu namą.
Žinai tą seną posakį,
kad kai ką nors nusiperki, dingsta visos problemos?
Na, einu pas Endį, gal pavyks pralaužti ledus.
- Buvo smagu paplepėti. - Ačiū, kad atėjai.
- Taip. Ačiū, kad pakvietėt. - Taip.
Šaulys įlipo štai pro šitą virtuvės langą.
Nuėjo į valgomąjį ir įvykdė mirties nuosprendį.
- Tada užlipo į miegamąjį. - Ir kur jį nušovė?
Ką reiškia „mirties nuosprendis“?
Desertas. Siūlau desertą.
Vėliau paaiškinsiu.
Maniau, kad pipirai!
Kas nors ne taip?
Ar tau...
Žinau. Taip ir...
Na, neblogai.
- Viskas gerai? - Kas nutiko?
- Jis man sakė ištraukti. - Ne, nesakiau.
Sutvarkysim rytoj.
Jei užlipsiu ant stogo,
pakelsiu girliandą ir vėl ją įjungsiu.
Nereikia, Vilai, tikrai.
Bet aš galiu.
Saimonai, padėsi man užlipti ant stogo?
- Ne. - Bus smagu.
- Ne, nė už ką. - Nori man padėti?
- Gerai. - Gerai. Neužmink ant lempučių.
Ir...
- Ką gi. - Kur eini?
Turiu dvi ar tris minutes, kol kas nors manęs pasiges.
Geras. Nori 180 sekundžių pašėlti?
- Labai norėčiau. - 190 sekundžių?
Taip ir padarom.
Kaip tau sekas? Kaip reikalai su baru?
Dabar baras plėšomas į visas puses.
Man vadovauja Omaras, sunku su tuo susitaikyt.
Žodžiu, sušiktas reikalas.
Jis verda nesąmoningą alų. Su reklaminėmis gudrybėmis.
- Gudrybėmis? Kaip suprasti? - Taip, na,
- stiprus alus „Cinnamon Toast“. - Varge mano.
- Elis „Count Chocula“. Ir kitas šūdas. - Skamba neblogai.
Ne. Visiška nesąmonė.
Nors tau jis patiktų. Toks labai saldus.
Nė už ką neatspėsi, kas man anądien pasiūlė darbą.
Kas?
- Džonatanas Revoliucija. Taip. - Eik tu sau.
Džonis Revas pasiūlė man vadovauti jų alaus ir stipriųjų gėrimų padaliniui.
- Ką? - Patikėk.
Bet judu apsistumdėt.
Jis turbūt su daug kuo apsistumdo,
nes tai neturėjo neigiamos įtakos jo nuomonei apie mane.
Tai nenormalu.
Tavo žiniai, nesiruošiu jam dirbti, bet...
- Vrum vrum. - Vrum vrum yra gerai.
Ir tu matei?
Jei atvirai, bijau net pasakyti, ką mačiau.
Tai buvo karinis sraigtasparnis,
- dronas ar kažkas panašaus? - Ne.
Kariniai sraigtasparniai ir dronai taip neskraido.
Gal Kalifornijos institutas paleido ką nors į dangų?
Tai buvo NSO, bliamba.
- Liaukis. Negali būt. O gal? - Mes ką tik matėme NSO.
Tai buvo NS...
- Ką? Eik tu sau! - Mes ką tik matėme NSO.
Tikrai. O gal šiąnakt - meteorų lietus?
Aš tau panaši į tą, kuri domisi meteorų lietumi?
Ne.
Tikrai manau, kad tai buvo NSO.
Ką tu čia filmuoji? Jis jau seniai dingo hipererdvėje.
Čia kaip...
Iš kur aš traukiu tuos žodžius? Aš...
- Tai buvo NSO, bliamba. - O Dieve. Mes matėme NSO.
- Matėm NSO, bliamba. - Kas kitas ten galėjo būti?
Mes ką tik matėm NSO. Tai tikrai buvo NSO.
- Netikėjau, kad kada nors pamatysiu NSO. - Aš irgi.
- Aš apskritai negalvoju apie NSO. - Maniau, kad jų nebūna!
Mes ką tik matėm NSO.
- Negaliu patikėti. - Tikrai matėm.
Apie ką jūs čia?
- Mes matėm NSO! - Kalbu apie NSO,
kuris prieš kelias minutes praskrido virš mūsų namo.
- O Dieve. - Ir tu matei?
Ne, aš netikiu ateiviais.
- Ką? - Teisingai. NSO neegzistuoja.
Net jei egzistuotų, kam tai rūpi?
- Kam rūpi? - O Dieve.
Pala, ar virš mūsų namo - skrydžių kelias?
Norit pasakyti, kad nė vienas nematėt to sumauto NSO?
- Ne, nematėm. - Ką?
Nenoriu tavęs nuvilti, bet galimybė, kad ateiviai egzistuoja,
nekalbant apie jų atvykimą į Žemę, yra be galo maža.
Pradėkim nuo to, kad keliauti didesniu už šviesą greičiu yra neįmanoma.
- Kas taip sako? - Mokslas.
- Velniop mokslą. - „Mokslas“.
Mokslas nieko neišmano.
- Tai virš mokslo. - „Mokslas“.
Gerai. Mąstykim logiškai ir nedarykim skubotų išvadų.
Čia ne išvada. Čia - tikrovė, kurią vyriausybė nuo mūsų slepia.
- Sąmokslas. Suprantat, ką noriu pasakyt? - Aš dirbu Altadinos merijoje
ir jokių sąmokslų nesu pastebėjusi.
Manot, kad jie dalintųsi tokia informacija su kažkokia Altadina?
- Gerai, na... - Galit pasvajoti.
- Jis ne tai norėjo pasakyti. Gerai. - Čia jums ne Altadinos lygio informacija.
Žmonės dažnai leidžia aitvarus Bimeno parke.
Gal čia buvo atitrūkęs aitvaras?
Su visa pagarba, Dajana, nesu toks kvailas, bliamba,
kad neatskirčiau aitvaro nuo erdvėlaivio.
Padarysime taip. Paskirsime du žmones,
kurie užlips ant stogo ir stebės dangų,
- jei NSO vėl praskristų. - Gerai.
Aš būsiu pirmas. Kas su manim? Nagi. Žmogau su rausvais marškinėliais. Eime.
Gerai. Na, žinot, na, tai...
Aš bijau ateivių.
Ir teisingai darai. Jie prieštarauja viskam, ką žinome...
- Gana. - ...ir tai yra baisu.
- Gana. - Viskas gerai, mažute. Nereikia bijoti.
Taip. Ji - vaikas. Vaikai privalo tai žinoti.
Mes turbūt jau eisime, metas miegučio.
Ne. Prašau, dar pabūkit. Gal ten tikrai buvo aitvaras.
- Ką? Ne. - Na, galbūt.
Mes nežinom. Tu pirmas jį pamatei. Aš žiūrėjau kartu su tavim.
Na, mes... Žinot, mintis apie NSO yra įdomi. Kaip...
„NAR, neatpažintas atmosferos reiškinys“. Apie juos - pilnas „TikTok“.
- Taip, tikrai. - Matai?
Gerai. Taip. Francesa, gana. Gal tiesiog... Pamirškim.
- Teisingai. - Brangute, valgei desertą?
Turiu skanių vaisinių ledų. Tau jie patiks.
Gerai? Puiku.
Tu matei tą šūdą savo akimis.
Prašau, Vilai.
Čia šeimos su mažais vaikais. Mūsų naujieji kaimynai.
- Nepyk. Dabar ne laikas. - Meti mane po tanku,
kad atrodyčiau kaip koks lunatikas?
- Tai šitaip su manim elgiesi? - Ne, tik prašau elgtis supratingai.
Čia kaimynų vakarėlis, ne „X-Files“ gerbėjų suvažiavimas.
- Mes matėm NSO! - Tik nekelk scenų.
Aš nekeliu jokių scenų! NSO kelia sceną!
Ką čia nusišneki... Pamiršk jau!
Aš negaliu pamiršti. Kaip galima pamiršti?
Turbūt kol čia ginčijamės, ten skraido dar kokie trys,
bandydami mums įkrėsti proto apie aplinkosaugą,
branduolinę energiją ar dar ką nors.
O tau terūpi kažkoks sumautas kaimynų vakarėlis!
Apsišik. Suauk pagaliau.
Manai, esi už mane geresnė, nes turi sumautų lėkščių sausainiams?
- Mes vienodi. Bent nebijau to pripažinti. - Ne. Netiesa.
Esi apgailėtinas ir įstrigęs savyje, nori, kad ir aš tokia būčiau.
Manai, kad keli šimtai kv. metrų padės tau išspręsti problemas? Tu nenormali.
- Šikt eik! Tu manęs nepažįsti. - Dar ir kaip pažįstu.
Esi nelaiminga namie tūnanti mama ir būni su manim tik todėl,
- kad išblaškytum nuobodulį. - O žinai, kas tu toks?
Senstantis pretenzingas hipsteris, balinantis sau plaukus.
- Sakei, kad tau patiko! - Nes man buvo tavęs gaila!
- Daugiau nenoriu tavęs matyti. - Ir nematysi.
Viso geriausio. Buvo malonu susipažinti.
Nepaisant to, ką ta moteriškė sako, mes matėm NSO.
Mes ne vieni visatoje!
Ir ten tikrai buvo NSO, bliamba!
Jis pasakė negražų žodį.
Jis kitokių žodžių nemoka.
Nepyk, kad sugadinau šventę. Negerai išėjo.
Mes su Vilu tik nervinam vienas kitą.
Kodėl? O kas buvo? Nieko nepastebėjau.
Kaip tu?
Normaliai. Viskas gerai.
Jis atvės. Tu atvėsi. Viskas bus gerai.
Nežinau.
Klausyk, aš...
Kas?
Na, supranti, man visad atrodė, kad teoriškai
negali būt taip, kad žmonės tėra viena gyvybės rūšis
visatoje ir dar protingiausia.
Žinai, po to, ką šįvakar patyrei,
manau, galėtume plačiau pasidomėti šiuo klausimu.
Na, pavyzdžiui, galėtume kartu nukeliauti į dykumą.
Tai galėtų tapti nauju bendru interesu.
Žinau, kad nemėgsti golfo. Žaisti piklbolą irgi neįdomu,
o tai galėtų tapti mūsų bendra veikla.
Labanakt, mielasis.
Galėtume apie tai pagalvoti. Paplanuoti.
Labanakt.
Žinai, balkone yra vietos lęšiniam teleskopui. Būtų geras...
Patylėk.
Keista, šįvakar matei NSO,
bet tau visai neįdomu.
Ir ką aš turiu daryti?
Supilk du į verdantį alų.
Du maišiukus aviečių skonio „Pop Rocks“?
Ne.
Du kibirus.
Man žiauriai patinka „Pop Rocks“,
- nes jie niekada nenusibosta. - Nuostabu.
O čia bus „NeRdS“ skonio.
Kiek „NeRdS“ kibirų supilti?
Nežinau. Pradžiai gal šešis. Tau tinka?
Ne. Man čia niekas netinka.
Na, kadangi aš čia viršininkas, pilk šešis kibirus.
Tada aš paragausiu ir apsispręsiu,
kaip ir tu darydavai.
O vėliau galėsi iškrauti sunkvežimį.
Šikniau tu!
Tu rimtai, žmogau?
Gerai. Atsiprašau.
- Klausyk, atsiprašau. - Kas su tavim negerai, bliamba?
Klausyk, aš atlyginsiu žalą.
- Juk ne karvę kainuoja. Ar ne? - Rimtai, žmogau.
Nežinau, ant ko taip pyksti,
bet savo pyktį gali išlieti kitur.
Šis darbas ir taip sunkus, ir aš negaunu jokių privilegijų,
nes dėl kažkokios apklausos formaliai esu rangovas.
Tie sumauti politikai, žmogau.
- Amžinai kiša savo... - Nevaidink čia man draugo.
Nes taip nėra.
Gerai, atsiprašau. Tu teisus.
Tau, pone, atimama teisė naudotis paspirtukais.
Atsiprašau.
Klausyk, Silvija, džiaugiuosi, kad ėmeisi mūsų vestuvių planavimo.
Tikrai. Bet būsiu atviras. Dabar jau visai susipainiojau.
- Taip ir yra. Jis susipainiojo. - Tikrai taip.
- Kaip jau minėjau, planuoju... - Dabar imsi ir atsiliepsi?
- Silvija, ką tu sau galvoji? - Perskambinsiu. Iki.
- Klausau. - Norėčiau pasikalbėti su Silvija Gryvs.
- Aš klausau. - Jums skambina Sidnė Plemings
iš San Diego, Kalifornijos, advokatų kontoros „Garufas ir partneriai“.
Mes nagrinėjame Džeriui Revonskiui iškeltas bylas.
Mums buvo nurodyta, kad galimai esate auka.
Atleiskite, bet aš nepažįstu jokio Džerio Revonskio.
Gal jums ką nors sako kita pavardė, kuria jis prisistato?
Džonis Revas.
Taip ir žinojau, kad tai netikra jo pavardė.
- Neblogas, tiesa? - Priešingai. Šlykštus, bliamba.
Toks skonis, lyg į alų primėtyta saldainių „Pop Rocks“.
Nes taip ir yra.
- Ne. - Taip.
Atėjai čia manęs įžeidinėti
ir aiškinti, kad nemačiau nuostabiausio dalyko gyvenime,
kurį mačiau?
Ne. Štai, žiūrėk.
- Penkių dol. nuolaida „Nordstrom“? - Ką? Ne tai. Tai.
„JOHNNY 66“ POKYČIAI: NAUJA GEN. DIREKTORĖ
Ką pasakysi? Džonio Revo praeitis pagaliau jį pasivijo.
Paaiškėjo, kad jis - užkietėjęs seksualinis priekabiautojas.
Baisu. Džiaugiuosi, kad gavo tai, ko nusipelnė.
Taigi, važiuojam pasikalbėt dėl darbo, kurį tau siūlė.
- Vairuosiu aš. - Ne. Tau ką - protas pasimaišė?
Jau paskambinau tai poniai Dženai. Dabartinei gen. direktorei.
- Paskambinai? - Taip. Vieta tebėra laisva.
Ji nori, kad atvažiuotum į San Diegą ir pasikalbėtum su ja.
Klausyk, neturiu apie ką su ja kalbėtis, aišku?
Aš negaliu pakęsti korporatyvinės aplinkos, supranti?
Alus yra alus. Ta vieta paliko įspūdį. Tau ten patiko.
Esi nelaimingas čia. Labai nelaimingas.
Kas blogiausio gali nutikti? Kad jie pasisamdys tave?
- Taip. - Liaukis, žmogau. Ko tu bijai?
Išbandyk ką nors naujo. Surizikuok.
Kodėl tau taip staiga parūpo?
Kurį laiką buvau įstrigusi savyje, bet tu atvėrei man akis.
Aš nenorėjau to girdėti. Bet tavo atvirumas man labai padėjo.
Ėmiau planuoti Keitės ir Endžio vestuves.
Suprantu, kad tai nieko ypatingo, bet, žinai,
gal iš to kas nors išsirutulios.
Pasakysiu tau atvirai. Tu...
Bičiuli, tau čia ne vieta.
Jei išeisi, kas iškraus 227 kg saldainių „Sour Patch Kids“,
kuriuos ką tik atvežė?
Aš tuoj.
Aš išeinu.
Taika jums.
Aš išeinu, o man priklausančias baro akcijas parduosiu už tokią kainą,
kurią vėliau suderėsime kartu su mano advokatu.
Taika jums.
Sveiki, aš pas gen. direktorę Dženą Luis.
Kas jūs?
Vilas Zysmanas iš „Laimės alaus“.
Dėl darbo. Manau, ji manęs laukia.
Gerai, minutėlę.
Pakeisit iškabas ir visa kita?
Planuojam.
Ir naujų marškinių reikėtų. Nes atrodo, kad reklamuotum R. Kelį.
Gerai, informavau ją, kad jūs čia. Prisėskite ir palaukite.
Puiku. Ačiū.
O Dieve. Štai ji.
Prisipažinsiu, aš nesikalbėjau su Džena.
Palikau jai žinutę, bet ji taip ir neperskambino.
Gal ji ir neprisimena, kas mes tokie. Bet kadangi jau esame čia...
- Ką? Ką čia paistai? Ką? - Taip.
- Kodėl taip pasielgei? - Nes kitaip tu nebūtum važiavęs.
Važiavom čia be reikalo dvi valandas?
- Ne. Viskas gerai. - O Dieve. Dingstam iš čia.
- Susidursi tiesiai su ja. - Dingstam, sakau.
- Labas. - O Dieve. Sveika.
- Ką judu čia veikiate? - Atvykom
- į paplūdimį. - Apžiūrėjom... zoologijos sodą.
- Paplaukiojau. - Nuėjom į zoologijos sodą.
Taip.
Praėjusį kartą, kai matėmės,
sakei, kad priimtum mane į darbą, jei aš jo ieškočiau.
Ir aš kaip ir ieškau darbo.
Nežinau, ar ta vieta dar laisva.
Galiu duot gyvenimo aprašymą, jei reikia.
Tereikia spausdintuvo ir 45 minučių aprašymui parašyti.
Klausyk, turbūt kvailai pasielgiau. Matau, esi labai užsiėmusi.
Atsiprašau, kad sutrukdžiau.
Pala. Kur jūs susiruošėt?
- Sveikinu. Geras, ar ne? - Ačiū.
- Džiaugiesi? - Truputį bijau.
Tiesiog anksčiau nieko panašaus nebuvau daręs.
Sukursi daug gėrimų, kurie man nepatiks.
Vieną sukursiu specialiai tau. Pavadinsiu Silvijos vardu.
Rislingas su obuolių sultimis ir „Sun Chip“ poskoniu,
patiekiamas vaikiškos mašinėlės sėdynėje.
- Išgerčiau jį iki dugno. - Tikrai taip.
Negaliu patikėt, kad kasdien teks važinėti į darbą į San Diegą.
Taip, bet jei sutinki čia dirbti, tau teks kraustytis į San Diegą.
Apie tai nepagalvojau. Nieko sau.
Tau puikiai seksis naujajame darbe. Be to, pokyčiai visada būna į naudą.
Kas tave laiko Los Andžele?
Gėlių?
Ne. Mes ne pora.
Aš ištekėjusi už kito vyro. Jo čia nėra.
Jis daug gražesnis už mane.
Gėlių?
Žinai, ką? Vieną paimsiu.
Labai ačiū. Tavo strategija suveikė.
- Ačiū, pone. Ačiū. - Labai ačiū.
- Jums, ponia. - Na, ačiū.
Labai negyva. Plastikinė.
Užtat amžina.
PO METŲ
Galėtum šeštadienį paimti Saimoną po futbolo?
Atleisk mielasis. Šį šeštadienį - Šeferių dvynių bat micva,
o kitą savaitgalį - kūdikio sutiktuvės Palm Springse.
Bet galėsiu dar kitą savaitgalį.
- Iš treniruotės? - Taip.
Gerai, jau bėgsiu,
- turiu būt anksčiau už maitinimo įmonę. - Išrink kaklaraištį.
- Šitas. - Puiku, ačiū. Iki.
- Viso. - Su kuo sėdėsime?
Keitės šeima ir Vilu, kuris atvyksta iš San Diego.
- Vilas. Šimtas metų. - Taip. Tikrai.
Tikrai. Bus smagu pasimatyti.
- Gerai. Pasimatysim ten. - Iki.
RENGINIŲ PLANUOTOJA SILVIJA
Puiki diena. Tiesiog nuostabi.
- Klausau. - Endis nerimauja dėl muzikos.
Jis davė jiems konkretų grojaraštį
- ir norėtų girdėti būtent šią muziką. - Gerai, viskuo pasirūpinta.
- Bet aš jos negirdžiu. - Viskuo pasirūpinta.
- Gerai, gal aš ne... Gerai. - Taip. Viskas gerai.
- Sėskis. Taip. Viskuo pasirūpinta. - Kuo greičiau, prašyčiau.
Gerai. Taip. Galima pradėti. Ačiū.
Gerai, kita melodija. Ačiū.
Taip, San Diege man patinka.
- Kaip darbas? - Puikiai.
Na, korporatyviniai reikalai erzina, bet man suteikta kūrybos laisvė, laimei.
- Taip. Nes gyveni su gen. direktore... - Taip.
- ...tad gali saugiai jaustis. - Labai saugiai jaučiuosi.
Kaip tu atsidūrei maisto chemijos srityje, Džena?
Na, studijavau chemiją.
- Priimsiu tokį atsakymą. - Taip.
Labai paprasta.
Kalbant apie chemiją, mes susižadėjome.
Taip.
Iš tikrųjų.
Nieko sau.
O Dieve.
- Nuostabu. - Puiku.
Ačiū. Labai ačiū.
- Sveikinu, bičiuli. - Dėkui. Ačiū.
- Sveikinu. Svarbus žingsnis. - Ačiū. Taip. Smagu.
- O Dieve. Nuostabu. Taip. - Taigi,
Vilas sako, kad išmanai viską apie vestuvių planavimą.
Taip, galvojam apie Ostiną.
Mano tėvai nustos su manim kalbėtis,
jei nepakviesiu visų, kuriuos buvau sutikus bent kartą gyvenime.
- Gerai. Aišku. - Tad aš...
- Nuostabios vestuvės. Šaunuolė. - Sveikas. Ačiū, bičiuli.
Nėra už ką. Viskas labai gražu.
- Ačiū. - Aš rimtai. Taip.
- Smagu tave matyti. Taip. - Ir man. Taip.
Noriu tau kai ką prisipažinti.
- Šiandien nelabai norėčiau. Gerai? - Suprantu. Bet reikia pasikalbėti.
- Nieko nenoriu girdėti. - Bet aš pasakysiu. Nepyk.
Mes su tavim...
mes matėm NSO.
- Matėm. Aišku, kad matėm, bliamba! - Mes kartu matėm NSO. Tik...
- Tik tu ir aš. Mes jį matėm. - Matėm. Mes tikrai matėm tą šūdą.
- Buvo nuostabu. Nuostabūs buvo laikai. - Tai buvo nuostabu.
- Mūsų draugystė... - Ji...
- ...buvo beprotiška. - Beprotiški buvo laikai. Taip.
- Pašėlę laikai. - Buvo nuostabu.
Smagu buvo.
Buvo įdomu vienu metu jaustis ir laiminga,
- ir nusivylusia. - Taip.
- Suprantu. - Ar ne?
O dabar taip nuobodu nuo nuolatinės laimės ir stabilumo.
Tavo sužadėtinė - labai graži
- ir tau labai tinka. - Žinau. Ir aš, tipo,
gyvensiu su ja ilgai ir laimingai.
Negaliu patikėt.
Ir aš nebepykstu ant savo vyro, kad užtaisė man tris vaikus.
Džiaugiesi, kad turi klestintį verslą
- ir puikią šeimą. - Taip, jaučiu pilnatvę.
- Atsiprašau, labai nuobodu. - Taip.
- Nuobodu! Čia nuobodu. Nuobodu. - Nuobodu, šitaip bjauru čia.
- Bjauru, ar ne? - Labai bjauri vieta.
- Galėjai parinkt ir geresnę vietą. - Pati žinau.
- Taip. - Bet, žinai, jeigu...
Na, žinai, jei reikalai vėl pasisuks į blogąją pusę, žinai...
- Jei ištiks nesėkmė ar kas? - Taip. Kreipkis į mane.
Žinai, keista, bet Dženai patiko, kaip čia viską suplanavai,
tad gal kartais sutiktum surengti vestuves San Diege?
Juokauji? Maveriko namuose?
- Žinoma. Taip. - Negali būt.
- Reikės pasitelkti kariuomenę... - Taip. Atskris Tomas Kruzas.
- Dalyvaus vestuvėse, ar ne? - Dalyvaus, visiems šypsosis.
- Pabėgs? - Paspaus visiems rankas ir pabėgs.
Manau, ceremoniją galėtų vesti holograma.
- Man patiktų holograma. - Taip. Siūlyčiau reperį 2Pac.
Man patiktų... Ceremoniją vestų 2Pac holograma?
- Neblogai, ar ne? - Taip.
Nors mes pagalvojom, kad vestuvės galėtų vykti kitur.
- Kur? - Mar-a-Lago, girdėjai apie tokį?
- Tau patiktų. - Turiu ten blatą.
- Taip, tikrai. - Savininkas bandė mane kabinti.
Kodėl tu trauki senus vyrus?
Jie iš tolo pažįsta gerą daiktą...
- Jiems tai patinka. - ...ir tada jie...
Išvertė Laima Banionienė