PLETORA, MEINAS ŠTATS
Klau, nāc, es tevi apņemšu.
Man ir ļoti žēl.
Klau, būs labi.
Žēl, ka tu nevarēji būt šeit, mīļā.
Es nezinu, ko mēs darīsim.
Ko mēs darīsim?
Nu tā.
- Ak dievs, mums jāizvēlas ziedi. - Jā.
Neticami, jāizvēlas ziedi tava tēva bērēm.
Jā, zinu.
Nezinu, kāpēc tu pārcēlies. Nesaprotu.
Ja man būtu tāds darbs kā tev...
Ak vai, tāda dēļ es varētu nogalināt.
Novērtēju tavu atbalstu un entuziasmu, mamm.
Mīlu tevi. Es nolikšu mantas.
Labi.
- Lilijas. - Ko?
Ziedi bērēm ir...
Ak lilijas.
Es ļoti priecājos, ka esi mājās.
Es arī.
Viņš tevi patiesi mīlēja.
Kas?
Tavs tēvs.
Es zinu, es...
Jā, es zinu.
Kā sokas ar atvadu vārdiem?
Skaistākais, ko es nekad neesmu uzrakstījusi.
Pasaki piecas labas lietas par tēvu.
Mammu, tas nav iepirkumu saraksts.
Tikai piecas lietas.
Vienkārši.
No sirds. Tev izdosies lieliski.
Viss būs lieliski.
Mēs esam pulcējušies godināt
cienīto, augstsirdīgo Endrū Blūmu.
Mūsu karsti mīlēto pilsētas mēru.
Mūsu dārgās Dženijas Blūmas vīru.
Un brīnišķīgās un mīļās Lilijas tēvu.
Lilij, kāp uz skatuves, dārgā.
Labdien. Paldies, ka esat atnākuši.
Godinot tēva dzīvi,
es gribētu jums minēt
piecas vislabākās lietas par savu tēvu.
Viņš...
Piedodiet.
MANAS LAIMES LAUSKAS
Izturīgs krēsls.
Tiešām?
Piedod.
Bija smaga diena.
Vai tu, lūdzu, nokāpsi no turienes?
Man ir ērti tepat. Paldies.
Es nervozēju, ja sēdi tik tuvu malai.
Lūdzu.
Lūdzu ar ķirsīti.
Man ir labi tepat.
Tu laikam...
Reiz izlasīju: kokteiļķirši paliek kuņģī
septiņus gadus.
Vai arī izraisa vēzi. Vairs neatceros.
To es par kokteiļķiršiem nezināju.
Es to izgudroju, bet...
tie ir visai riebīgi.
Jā, visādā ziņā riebīgi.
Kas tad ir noticis?
Ko, lūdzu?
Kāpēc tu pirmīt... Nevēroju tīšām, bet...
Vainīga sieviete?
Vai vīrietis? Es...
Vainīgs krēsls, jā?
Jā.
Kurā stāvā tu dzīvo?
Vispirms pasaki tu.
Augšstāvā, kaimiņos māsai un viņas vīram.
Ar ko tu nodarbojies?
Esmu neiroķirurgs.
Vai tas ir smieklīgi?
- Jēziņ, visā nopietnībā. - Jā.
Tiešām? Ak dievs.
Lūdzu, piedod. Nē, tiešām piedod.
Tu esi pārāk...
Piedod.
Tu esi pārāk izglītots,
lai es tā smietos.
Es esmu briesmone. Piedod.
Es tevi noturēju par kriptotirgoni.
- Par kriptotirgoni? - Nē, nē.
Nē, es pat nezinu.
Vai par dārgu prostitūtu.
Es tiešām esmu dārgs.
Par skūpstīšanos vari aizmirst.
Kāpēc es tevi iepriekš neesmu redzējis?
Nu, man nav bijis jāoperē smadzenes.
Arī tāpēc, ka es šeit nedzīvoju.
Tu ielauzies manā ēkā?
Te paveras jauks skats.
Tik tiešām.
Kā tevi sauc?
Lilija.
- Tevi? - Rails.
Rails uzvārdā...?
Kinkeids.
Tu nupat to sagudroji.
- Kāpēc lai sagudrotu uzvārdu? - Nu labi.
Kāds ir tavs uzvārds?
Nekas, iztiksim tāpat.
Tikai pajautāju uzvārdu.
Bija patīkami iepazīties.
- Uzmanies. - Būtu pieklājīgi
pateikt arī savu uzvārdu.
Es tevi nevajāšu.
Nē, tas ir ļoti...
Mazliet neērti.
Kāds tad ir?
Blūma.
- Tevi sauc Lilija Blūma? - Jā.
Ir pat vēl ļaunāk.
- Jā gan. - Nevar būt.
- Trakāk par Liliju Blūmu? - Pat neteikšu.
Tik tiešām neērti.
Mana vājība ir ziedi.
- Taisos atvērt savu ziedu... - Veikalu?
Jā, mans mūža sapnis.
Izbeidz. Es taču teicu.
Nē, floriste Lilija Blūma.
Nemaz neizklausās sagudrots.
Lieto savu otro vārdu, ja ar šo nekādi.
- Nē, Vijolīte. - Tici man.
- Petūnija. - Nē, izbeidz.
Maijpuķīte.
- Linārija. - Ziedīte.
Sasodīts, vecāki tevi ienīst.
To laikam neuzzināsim,
jo pirmdien nomira mans tēvs, tā ka...
Tieši tāpēc es uzkāpu uz jumta,
lai izraudātos un satiktu bagātu neiroķirurgu.
Nu tā...
Jūtu līdzi.
Es būtu varējusi atbraukt,
lai satiktu viņu pirms nāves, bet es...
Es neatbraucu.
Sasodīts.
Jā.
Ne jau vienmēr kaila patiesība ir patīkama.
Es šovakar redzēju nomirstam zēnu.
Viņam bija tikai seši gadi.
Brālis vecāku istabā bija atradis pistoli,
un tā nejauši izšāva.
Centos viņu glābt.
Nevienam nebūtu...
Nespēju iedomāties, ko tas nodarīs
puisītim, kas palika dzīvs.
Iznīcinās visu viņa dzīvi. Lūk, ko.
Nu, pasaki vēl vienu.
Kailo patiesību. Man patīk.
- Aiziet. - Labi.
Es... nezinu.
Pirmais, ar ko pārgulēju, bija bomzis.
- Ej tu nost. - Jā, nopietni, vidusskolā.
- Pastāsti vairāk. - Korekti būtu
"bezpajumtnieks" vai "zaudējis mājas".
- Man nevajadzēja teikt... - Tu izvairies.
- Nē. Nav jau, ko stāstīt. - Stāsti pikanto.
Es draudzējos ar puisi vārdā Atlass.
Viņš bija sirsnīgs un neticami spējīgs.
Nonācis draņķīgos apstākļos.
- Kļūstu greizsirdīgs uz bezpajumtnieku. - Ak vai.
Nu viss, pietiek.
Tava kārta.
Nē, vairs nekā nav. Tevi nepārspēšu.
Tas bija seksīgi un neomulīgi.
Nu tad nošokē mani.
Vari sacīt jebko.
Es gribu seksu ar tevi.
- Ko? Tas ir... - Tu liki nošokēt.
Ko?
Uz cik... Piedod.
Uz cik sievietēm tas ir iedarbojies?
Es nemēdzu dibināt attiecības.
- To sapratu. - Man nav padevies.
Kā zini, ja neesi izmēģinājis
attiecības vai ogļhidrātus?
Kā zini, ka tev neder?
Ogļhidrātus neminēju.
Neizskaties pēc našķu cienītāja.
Paldies.
Mīlestība nav domāta man.
Toties miesaskārība patīkama.
- Tev daudz kas iet secen. - Vai tad?
Tu neesi atbildējis uz jautājumu.
Neatceros, kāds bija jautājums.
Uz cik sievietēm tas ir iedarbojies?
Uz visām.
Nu, es...
Es nevaru... es...
Es izjaukšu tavu panākumu virkni.
Esmu meitene, kuru ved mājās pie mammas.
Cik tālu tu ietu?
Nezinu. Esmu neuzticams vēstītājs.
Vari pārbaudīt.
Vai pārāk tālu?
Nē.
Tagad?
Atkarībā no tā, kas sekos.
Velns.
Jā.
Nē, man nebūtu...
Labi, gatavojiet opzāli. Toms griezīs.
Es uzraudzīšu.
Būšu pēc desmit minūtēm.
- Johaidī. - Nuja, piedod.
Nē, johaidī, jo es nupat sapratu,
ka tu tiešām esi neiroķirurgs.
- Es brīdināju. - Apsveicu.
- Tas ir kolosāli. - Jā.
Nu tad, tā sakot, es...
Vēl jau tiksimies.
Vai tad?
Nē.
Bija jauki iepazīties,
Lilija Ziedīte Blūma.
Bija jauki iepazīties, Rail Zigfrīd Kinkeid.
Man patīk.
PUĶES
Velns.
Dārgā Elena,
pirms ko stāstu, man ir ideja tavam šovam.
Saucas "Elena mājās".
Paldies.
Nezinu, par ko tu runā.
Kāpēc tu dzīvo tajā mājā?
Mamma mani patrieca.
Kāpēc?
Tāpēc ka...
viņai patīk puiši, kas viņu pieklapē.
Kas vainas tavai rokai?
Ak dievs, pat šeit jūtu viņa smaku.
Es mēģināju iejaukties.
Mani vecāki pārnāks no darba ap pieciem.
Ja tu gribi nomazgāties dušā vai...
varbūt izmazgāt drēbes...
- Man nebūtu iebildumu. - Jā.
Protams.
Tava sajūsma ir lipīga.
Vai nedēļas nogalē jutāt zemestrīci?
- Jā! - Ak jutāt?
Čau!
Paldies par apģērbu.
Nav par ko.
Tētis nemanīs, ka trūkst.
Viņš džinsus parasti nevalkā.
Vecāki būs mājās apmēram pēc stundas.
Ja nu tu vēlies paskatīties TV.
Tā bija 7,2 balles stipra zemestrīce
ar epicentru Mehikali,
uz dienvidiem no ASV robežas.
Tādos brīžos visi domā vienu un to pašu.
"Ak dievs, manas porcelāna figūriņas!"
Tām nekas nekaitēja. Es pārbaudīju un...
Ko tu domā darīt pēc skolas beigšanas?
Esmu pieteicies pamatkursam maijā.
Kādam pamatkursam?
Jūras kājniekos.
Oho!
Piedod, es...
Piedod, šajā apģērbā...
Tēta apģērbā tu atgādini Nedu Flandersu.
Tu savējā atgādini burkānu.
- Ak dievs. - Jā.
- Mamm... - Ja nesanāks...
Tu zini, ka grūtības mani aizrauj.
Es teicu "ja".
"Statistika šokē daudzus jaunos veikalniekus."
Kāpēc tu domā, ka neizdosies?
-"Veseli 45 % no visiem..." - Mammu.
Mammu, vai tu lasi no Google?
Protams. Kā citādi zinātu?
Es raizējos par tevi. Google raizējas.
Par vēlu.
Es eju pēc atslēgām.
Labi, labi. Es tevi mīlu.
- Tu vari. - Pag, ser! Sveiki.
- Apņēmīgi, drosmīgi. - Labi.
Tu esi neprātīga. Parunāsim vēlāk. Atā.
Sveiki. Es ļoti atvainojos.
- Nesen pārcēlos. - Labi, mīļā. Lai veicas.
Paldies.
IZĪRĒ TELPAS
Čau!
- Sveika. - Čau!
- Piedod. - Lūdzu, piedod.
Piedod, es ne...
- Pag. - Es tevi nedzirdu.
Vai varu kā palīdzēt?
- Vai es varu palīdzēt tev? - Atvaino?
Logā uzraksts "vajag darbiniekus".
- Logā uzraksts. - Ak dievs, piedod.
To neieliku es. Nupat ievācos.
Nuja, vecs uzraksts.
Es eju garām katru dienu.
Trakoti patīk šis nams.
Gribēju redzēt iekšpusi un prātoju:
"Nez kas ievāksies?"
- Tā esi tu, jā? - Es gan. Jā, sveika.
- Vai īpašniece? - Jā. Lilija.
- Alisa. - Ļoti patīkami.
Piedod, riebīgi. Sveika, ļoti patīkami.
Klau, vai tu meklē palīgus?
Pagaidām darbiniekus nealgoju.
Atslēgas dabūju pirms dažām dienām.
Turpinu prātot, ko īsti darīšu, tā ka...
Drīkst vaicāt, kas šeit būs?
Ziedu veikals.
Piedod.
Man ir nepatika pret...
Man sejā rakstīts, ka es neciešu puķes.
Neciet puķes?
- Neciešu. - Skaidrs.
Labāk dodiet man kaut ko dzīvu,
nevis ko tādu, kas drīz vien mirs.
Tad man būs vairāk darba, ar ko tikt galā.
Lai gan tas ir tikai mans viedoklis.
Ziedu veikali mani nomāc. Mana īpatnība.
Tev es vēlu veiksmi. Piedod.
Piekrītu. Arī mani tie nomāc.
Tāpēc ka man šķiet...
It kā viss zieda skaistums... Nejēdzīgi.
Viss zieda skaistums ir zudis, tas ir...
Pasūtām kā ēdienu līdzņemšanai.
- Jā. - Vai ne?
Ziedi runā.
Tie paspilgtina sāpes un saspringumu, un...
To, ka viss ir gaistošs, tie kaut ko vēsta...
Tieši tas man šķiet skaisti.
Tieši to es gribu šeit izdarīt.
Tas ir patiesi skaisti.
Ja tu dari ko tādu, tad es piedalos.
- Burvīgi. - Paldies.
Tad nu...
Es vēlu tev visu to labāko.
Paldies.
Es slapstīšos tepat apkārtnē.
Cerams, būsi pirmā kliente.
- Jā, labi. Pasakaini. - Tiksimies.
Jā. Atā.
Klau, es...
Nu nez, tas...
Man tiešām vajag palīgu. Vai gribi darbu?
Tieši uz to es cerēju,
ienākdama pa šīm durvīm.
- Jā. - Ak dievs, labi.
Burvīgi, lieliski.
Man darbs jābeidz līdz 17.00.
- Es iešu vakariņās. - Šovakar?
Jā.
Nupat esmu sākusi strādāt.
- Labi, ideāli. - Lieliski.
Jānoslauka virsma, lai noliktu somiņu.
Lūdzu, darīts.
Liels paldies.
Te ir gluži kā "Spoku medniekos".
VAJAG DARBINIEKUS
Ierāmē.
Vai šo tu redzēji?
Ak dievs, vēl turas klāt.
Es nevaru skatīties.
MAIZNĪCA
Jā, jā.
BOSTONĀ VISS IR LABĀKS
Tu esi gluži vai doktors Frankenšteins.
Tikai ar puķēm.
Tā, nē. Tūlīt uzcelsim.
Es nevaru. Pagaidi.
- Labi. Tūlīt. - Pagaidi. Vīrs zvana.
Pasaukt palīgā?
- Jā. Lūdzu. - Nebūs vājums?
- Izdevās? - Nē.
- Mazā. - Nē, it nemaz.
Spēle beidzās. Kur esi?
- Mīļais. - Kur tu esi?
Veikalā kopā ar bosu.
Vajag palīgu, kaut kas jāpiekarina.
Nepatīk, ka saki "boss". Bosam jābūt tev.
Nopirksim to vietu, būsi boss.
Tevi dzird skaļrunī.
- Jā. Tikai... - Sveiki.
Sveiki!
Brīdinu - viņi būs kombinezonpidžamās.
Redzu tevi.
Bārā alus par brīvu,
ja Bruins vēro kombinezonā.
Ikdienā nevalkā.
- Esmu otrā ielas pusē. - Jā, jā.
Ak dievs, mazā, satriecoši izskaties.
Atvedīsi arī manu brāli?
Es neatbildu ne par vienu no abiem,
kas nāks iekšā.
Brīdinu tevi.
- Čau! - Čau!
Tu lieliski izskaties.
- Lilija. - Sveiks. Lilija.
- Patīkami. - Mans vīrs Māršals.
Par bosu bija kļūda.
Mans brālis Rails.
Sveiks.
- Sveika. - Lilija.
Lilija Blūma.
Jā.
- Esat pazīstami? - Nē.
- Mazliet. - Nē, mēs...
Iepazināmies pirms dažiem mēnešiem.
Dalījāmies ar kailo patiesību.
- Tas ir... Skaidrs. - Esam pieauguši cilvēki.
- Slikta vārdu izvēle. - Pati teici.
Pirmā pateici "kaila patiesība".
Nē, mēs tikai runājāmies.
Ak tagad to sauc tā? "Runājāmies"?
Mēs to darām visu laiku.
- Lieliski. Burvīgi. - Trīsreiz, piecreiz nedēļā.
Parādīt, ko esmu te paveikusi?
- Parunāsimies? Varētu šovakar. - Tas jāpiekar.
- Jūs abi... - Aprunāšos ar tavu māsu.
- Labi. - Tik tiešām labi.
Atkal tiekamies.
Patīkami tevi satikt.
Ak šis ir ziedu veikals,
kur strādā mana garlaicības māktā māsa?
Mēs šeit sakām "iedvesmota".
Bet jā, tas ir... Tā sakot, jā.
Laikam jau mēs tiksimies biežāk.
Vai tiešām?
Mazā, brīnišķīgi.
Liels paldies.
Dienā tu biedē vēl vairāk.
Tu arī.
Draugi, ir ideja!
Laižam izklaidēties.
Es pāris reižu uzkāpu uz jumta.
Cerēju, ka tur būsi tu.
Gribu tevi redzēt vēlreiz.
Tu mani redzi.
Saproti taču, ko domāju.
Nu aiziet, aiziet!
Slikta doma, vai ne?
Manas māsas un tava biznesa dēļ.
Aiziet, Lilij!
Jā, slikta doma.
Tagad tu, mazā.
Nē, ei! Ne-e.
Viņa nav dabūjama, jo mana. Es tevi redzu.
- Ei! - Taisnība.
Tātad būsim tikai draugi?
Man patīk!
Jā, draugi.
- Par draudzību. - Jā.
It kā nedēļas nogale. Ejam.
Nebrauciet prom, ser. Uber aizbrauks.
Mīlu tevi. Man jāiet mājās.
Singapūrā vēl agrs. Paliec, Lilij.
- Es tevi pavadīšu. - Nevajag.
Tepat aiz stūra.
- Man pa ceļam. - Tu dzīvo tur, kur mēs.
Tikai vārdi.
Labi, tik tāpēc, lai kāds mani nenogalinātu.
Nedomā makšķerēt manos ūdeņos, Rail.
Mīlu tevi. Līdz rītam, Lil!
Paldies, ka pavadi, bet...
Es nespēju par tevi nedomāt.
Es esmu tepat.
Redz, tur jau tā nelaime.
Mēs taču norunājām būt draugi.
Norunājām.
Bet tas bija pirms vairākām stundām.
Drīkst, tevi noskūpstīšu? Tikai vienu reizi.
- Uzmācīgs. - Vienu reizi.
- Tad izmetīšu tevi no domām. - Tas līdzēs?
- Viens skūpsts. - Lai nu veicas!
Vai tas ir jā?
Tikai vienu reizi?
Tikai vienu.
Lai notiek.
Labi.
Vai nu izmeti mani no domām?
Es aiziešu mājās viena pati, labi?
Atā, draugs.
- Vai šeit pietiek? - Jā.
- Pierausīsi mazliet te? - Labi.
Tādējādi saknes pasargā no sniega
vai no sala, vai no kā cita.
Saknes ir vissvarīgākā auga daļa.
- Tiešām? - Jā.
To es par saknēm nezināju. Interesanti.
Vai gribi?
Paldies. Jā, paņemšu.
Kas tevi pamudināja kaut ko audzēt?
Ja es uzcītīgi kopju augus,
tie mani atalgo ar ziediem un dārzeņiem.
Ja nekopju, tie nokalst un nomirst.
Tāpat kā mēs.
Kā aug tas ozols?
Tam audzētājs nav vajadzīgs.
Tas spēj parūpēties par sevi pats.
Lai vai kas, tas stāvēs stalts.
Stiprs un izturīgs.
Jā, tas izdzīvo, jo ir viens vella ozols.
Tas ir apkaunojoši.
- Tu mani apkaunoji. - Mīļais, lūdzu.
Lilija augšstāvā guļ.
Mīļais, lūdzu. Lūdzu, nē!
Es dzirdēju, kas vakar notika.
Ar tavu tēti un mammu.
Es ne... Nuja.
Vai tas gadās bieži?
Piedod.
Klau, Lilij.
Vai uzņemsies to godu?
Nē, labāk tu. Es gribu redzēt pa gabalu.
Es cerēju, ka tā teiksi. Labi.
Tūlīt.
Pagaidi.
Ak dievs!
- Traks var palikt! - Apsveicu.
Bez tevis es to nebūtu varējusi.
- Apžēliņ. - Nesaprotu, ko biju domājusi.
Paldies dievam.
Neticami!
Ideāli. Tieši tavā garā.
Ideāli. Lieliski.
- Ja nu nebūs klientu? - Nerunā tā.
- Atnāks tava mamma. - Ak mamma.
Atlidos, lai būtu kliente.
Jā, bet cik nomācoši gan būtu,
ja vienīgā kliente būtu mamma?
Pēcpusdienā atnāks Māršals.
Divi klienti, viss kārtībā.
Nu re, viss notiek.
- Oho! - Jā.
Izskatās gluži cits veikals.
Apsveicu. Kā līdz šim ir veicies?
Mēs burtiski nupat atvērām, bet...
Tātad tavs brālis ir pirmais oficiālais klients?
Kaut kas jānopērk, lai būtu klients.
Pagaidām tu tikai slaisties.
Labrīt, Lilij.
Labrīt.
Nu labi. Es ņemšu šīs.
Vai jūs arī piegādājat?
Vai tās domātas kādai meitenei?
Jā.
Viņa var sūtīt atpakaļ, būtu viņas dabā.
Skaidrs. Nu labi.
Kartītes priekšpusē raksti veltījumu
un otrā pusē - vārdu un adresi.
Labi.
Vai meiteni piektdien vedīsi uz manu dzimeni?
Man patīk visu kārtīgi saplānot.
Es nezinu.
Vai tu iesi, Lilij?
- Jā, protams. - Jā.
Manai labākajai draudzenei tur jābūt.
- Darīts. - Paldies.
Cik esmu parādā?
Tieši 51 dolāru.
- Lūdzu. - Paldies.
- Nozīmīgs brīdis. - Protams.
Liels paldies par pakalpojumu... pirkumu.
Paldies.
Klau, apsveicu.
Ej prom. Paldies.
- Patīkami satikties. - Atā!
Uz redzēšanos!
Ak dievs, viņš ir īsts dunduks.
Mūsu veikalu norādījis kā piegādes adresi.
Dīvains pirmais klients.
NESPĒJU PAR TEVI NEDOMĀT, DRAUGS
Lilij.
- Ak dievs. - Daudz laimes!
Lilij, atnāci. Labi izskaties.
Esmu ko nokavējusi.
- Kas tas? - Tā ir mana... Garš stāsts.
Laipni lūgta mūsu casa.
Draugi, jūsu māja...
- Neticami, ka jūsu māja. - Necilais miteklis.
Gribēju kaut ko pieticīgu savai mazulītei.
Ak dievs.
Turklāt es viņu neapprecēju naudas dēļ.
- Ne jau naudas dēļ. - Nē.
Uzticama līdz kapa malai.
Toreiz biju nabags, braucu ar Toyota Camry.
Joprojām taču brauc ar Toyota Camry?
- Jā. - Izcilākais auto pasaulē.
Nepārliecināsiet par pretējo.
- Viņaprāt, tā iegūst simpātijas. - Nudien.
Es esmu tuvs tautai.
Apsveicu! Paņemšu dzeramo, nākšu.
Labi, paldies.
Jā, tu esi tuvs tautai.
Paldies.
- Vai tev puķes nepatika? - Beidz flirtēt.
Man, lūdzu, viskiju. Paldies.
Es to nemaz nevaru.
- Biju domājusi: esam draugi. - Esam.
Nuja. Atvaino, atlaid manu roku. Paldies.
- Čau. - Nu paklau.
- Kas ir? - Ko tu dari?
Neko.
Izbeidz. Tev tas ir jāizbeidz.
- Lūdzu. - Kas tieši?
Nevajag uz mani neatlaidīgi skatīties.
Es tikai skatos.
Nuja, tu tikai skaties.
Neuzrodies veikalā un nesūti man puķes.
Tur ir mana māsa.
Neseko man ballītē visur pa pēdām.
- Es jūtos kā... - Vai vari brīdi paklusēt?
Labi.
- Tu man patīc. - Tev ir pieci gadi, vai?
Es ļoti cenšos.
Turpini.
Aiziesim kaut kur prom no visu acīm?
Lai parunātos?
Lai parunātos.
Labi.
Nē, nē, apstājies.
Gribi, lai apstājos?
Nē.
Tomēr jā. Es seksu nevēlos, šovakar ne.
Es zinu, zinu.
Atšķirībā no tevis gadījuma sakarus neatzīstu.
Es nepārdomāšu. Neņem ļaunā.
Es to nevaru.
Viss kārtībā? Ko tu dari?
Taisos likties gultā.
Mēs iesim gulēt.
Piedod, ko mēs darīsim?
Iesim gulēt.
Ak dievs.
Neiebilsti?
Vai atradīsies kāds apģērbs man?
Diez vai tu ko tādu esi darījis.
Biju to iztēlojies seksīgāk.
Bikses?
Tev padodas.
Asprāte.
Arlabunakti, Lilija Blūma.
Rail, esmu ļoti mīļa, atnesu tev kafiju.
- Čau! - Nē. Nu nē.
Es saprotu. Nav tik slikti, kā izskatās.
- Izskatās visai slikti. - Uz to pusi ir.
Nekas, nav mana darīšana. Labi.
Nu tad... es iešu.
Teikšu tikai vienu.
Šis vīrietis sievietes maina kā cimdus.
- Šoreiz ir citādi. - Jā? Brīnišķīgi.
Ja nu tomēr nav, tad teikšu:
ja tu no viņa neko negaidi, tas ir lieliski.
Bet, ja tu vēlies romantiku un attiecības,
viņš nav īstais un tā nav tava vaina.
Es tevi mīlu, tomēr teikšu...
Esi mana meitene.
Ko?
Esi mana meitene.
Es... Es ne...
Ko tas nozīmē?
Skaidrs, nē. Es iešu prom.
Es ļoti atvainojos.
Es tikai nācu ar kafiju
un tagad jūtos ļoti neērti.
Tev nepienākas. Tā domāta tev.
Es aizeju.
Normālais ietu prom un pie psihoterapeita.
Par ko tu runā?
Es gribu mēģināt.
Tiešām domā, ka to varēsi?
Vakariņas uz mūsu jumta. Šikā apģērbā.
Man nav ne jausmas.
Taču noteikti gribu tevi atkal skūpstīt.
Skūpstīties es varu.
Labi.
Tik pielūko, lai man nebūtu jānožēlo.
Paklau.
Labrīt.
Tu jau esi iztīrījis zobus. Nav godīgi.
Piedod, agri jābūt darbā.
Vai šovakar tevi satikšu?
Nē, šovakar ne. Ir atbraukusi mana mamma.
Šausmīgi grib aiziet uz jauno restorānu Root.
Pirmsnāves vēlēšanās, lai aizvedu.
Ir atbraukusi tava mamma?
Jā. Nē, patiesībā viņa nemirst.
To es tāpat vien pateicu.
Tu man nebiji to sacījusi.
Piedod. Nenojautu, ka gribēsi zināt.
Vai būs vieta vēl vienam?
- Kas ir? - Gribi iepazīties ar manu mammu?
- Vai ir iebildumi? - Diez vai tā ir laba doma.
- Ak vai. - Nē. Nē, saproti...
Ne jau tevis dēļ.
Viņas dēļ. Šī sieviete...
Es gribu iepazīties ar savas mīļotās māti.
Klau, piedod, tu aizmirsi. Atā.
Pag, tā nav mana.
Es zinu.
Izrādās, ka es tevi arī mīlu.
Tu nokavēsi.
Apžēliņ, aizmirsti mani!
Es neesmu brīva.
- Vai tavs roku darbs? - Jā.
Es to izgrebu no tava vecā ozola zara.
Lai tu neaizmirstu.
Stiprs un izturīgs.
Paldies.
Riebīgi. Deru, jau aplipusi ar trakumsērgu.
Piecelies.
- Piecelies. - Izbeidz. Nē.
Piecelies. Aiziet.
- Vai tev patīk gatavot? - Jā, pat ļoti.
Vajadzība ir izgudrojumu māte.
Labi smaržo. Kas tas ir?
Šokolādes cepumi.
Tumšā šokolāde ar apdedzinātu zefīru.
Garšīgi.
Mamma Ziemsvētkos atļāvās tērēties kakao.
Bija to iecienījusi.
Klau, vai tu mani pirmīt noskūpstīji,
tāpēc ka tiešām to gribēji?
Vai tāpēc, lai atkostos Keitijai?
Man tikai...
Man ir vajadzīga skaidrība.
Es to gribēju.
- Tas ir mans tētis. Tev jāiet prom. - Ko?
- Ej ātri prom. - Neaizmirsti izņemt cepumus.
Skaidrs. Ej tūlīt pat prom.
- Pa sētas pusi. - Pēc 12 minūtēm.
- Ej, ej. - Labi.
- Sveika! - Čau!
- Kā iet, mīļā? - Labi.
- Vai diena pagāja labi? - Jā, lieliski.
- Tas labi. Tu rosies? - Jā.
Rosīties ir labi.
Es izcepu cepumus.
- Jā, es sāku... - Oho!
- Pūcei aste uzziedējusi. - Jā.
- Kaut es tevi tik ļoti nemīlētu. - Jā, es tevi arī.
Vai man dažus pietaupīsi?
- Protams. - Apsoli?
Jā, apsolu.
- Ak dievs, paskat tik. - Kolosāli.
Sveiki. Tiekamies ar viņu.
- Jā. Jau iepriekš atvainojos. - Nē.
Nē, sagatavojies.
Čau! Sveika, mammu!
- Brīnišķīga vieta. - Skaista, vai ne?
Ak dievs, skaista!
- Pasūtīsim kokteiļus. - Pasūtīsim.
- Sveiks. - Sveika.
Mammu, mans draugs Rails,
ar kuru es tagad guļu.
Rails Kinkeids. Patīkami iepazīties.
Ļoti patīkami.
- Vai zini, ka pateici to skaļi? - Jā, zinu.
Tu taču pazīsti manu kolēģi Alisu?
- Viņas brālis. - Ak tā? Jā!
Tagad saskatu līdzību.
Abi esam līdzīgi mātei.
Sākas. Neciešu.
Visi tā saka par mani un Liliju.
Nuja, tagad tiešām redzu.
Jā, ābols no ābeles tālu nekrīt.
- Cik ļoti tev paveicies, Lilij? - Visvairāk.
Cik ļoti paveicies man?
Ak dievs.
Atvainojos, man ir vājība.
Bieži mazgāju rokas.
- Es uz brīdi. - Ej.
- Iešu. Atā. - Liec mūs mierā.
Ak mans dievs.
Mammu, tas ir gluži lieki.
Tu neteici, ka tiecies ar īstu skaistuli.
Viņš to kompensē ar labu raksturu.
Skaidrs. Kas viņš ir? Kur strādā?
- Tikai nesāc. - Ko tad?
Klau, es esmu tava māte.
Bostonas Grace Hospital.
- Nu nē. - Izbeidz.
Laipni lūgtas Root. Ko vēlaties dzert?
Paldies. Man alkoholu.
Es vēlētos nomēģināt "Negroni".
Runā, ka esot garšīgs.
- Tā ir. Jums "Negroni". - Paldies.
Un ko jums?
Man... Pārsteidziet ar kaut ko.
Ko esmu nokavējis?
Vai jūs gadījumā neesat ārsts?
Esmu. Drīz veikšu ārkārtīgi retu operāciju.
Apžēliņ. Vai bīstami?
- Riskanta operācija... - Tomēr apbrīnojami.
Viņš ir apbrīnojams.
Viņiem ir pieci gadi.
Liels paldies.
Pastāsti par Bostonu.
Tie bija labākie gadi manā dzīvē.
Tur ir brīnišķīgs ēdiens.
- Jā? - Un osta.
Tēvocis mani veda uz ostas līci makšķerēt.
Šķiet, tu pēc tā ilgojies.
Jā.
Pēc dienesta jūras kājniekos pārcelšos turp.
Bostonā viss ir labāks.
Izņemot meitenes.
Bostonā nav tevis.
Man tevis trūks.
Man tevis arī.
Nesaprotu, kā tev ir izdevies.
Nez kā esi kļuvusi par manu mīļāko cilvēku.
Tu - par manējo.
- Paklau. - Ko?
Vai tu skaidri zini?
Jā.
Man nav prezervatīva.
- Man ir. - Nopietni?
No veselības mācības stundas.
Šī man būs pirmā reize.
Nekas, arī neesmu lietpratējs.
Esmu to darījis tikai vienu reizi.
- Labi? - Labi.
Es viņus pētu kopš viņu dzimšanas.
Jūs turpiniet. Es aši aiziešu uz tualeti.
Labi, mīļā.
Iepazīstieties tuvāk. Es aši.
Lilija Blūma.
Atlas.
Tu izskaties...
Jā, tu...
Ak dievs, paldies.
Mamma tevi neatpazina, tā ka...
Laikam labi vien ir.
Ak dievs, vai ne? Jā.
Ko tu pa šo laiku esi darījis?
Strādāju. Dzīvoju.
- Jā, es arī. - Jā.
Jā. Vai tu pieteicies dienestā vai...
Jā, es nodienēju astoņus gadus.
- Oho! - Jā. Tad pārcēlos uz Bostonu.
Ko tu...
Ko tu dari Bostonā?
Vai esi atbraukusi ciemos vai...
Es šeit dzīvoju.
Jā. Tur, kur viss ir labāks.
Vai viņš ir tavs puisis?
Jā, viņu sauc Rails.
Viņš tik tiešām ir neparasts.
Tev viņš patiktu.
- Es par tevi priecājos. - Paldies.
Vai tev kāda ir, vai esi precējies?
Vai ir draudzene, tā sakot?
Jā, Kesija. Viņa ir lieliska.
Ļoti labi.
Tu labi izskaties.
Es negribu sagādāt tev nepatikšanas.
Kā lai tevi atrodu?
Ja nu gribētu.
Es esmu atvērusi ziedu veikalu.
Lily Bloom's.
- Nu protams. - Jā, Bekbejas rajonā.
Tad nu vari mani kādu reizi apciemot.
Jā. Man tagad ir... tu jau saproti.
- Jā. - Es esmu darbā.
Skaidrs. Ej prom.
- Jā, es nu iešu. - Labi.
- Ļoti reta operācija. - Lilij?
Ko tu dzersi?
Man, lūdzu, vīnu.
Vīnu kombinezonpidžamā par brīvu nedod.
- Nuja. To pašu, ko tu. - Bingo!
Trīs alus un ūdeni manai sirdsdāmai.
Pag, tu teici "ūdeni"?
Nujā. Nebijām domājuši paziņot šeit...
Izbeidz.
Tas ir noticis.
Es būšu tētis!
- Un es būšu mamma. - Jā!
Es būšu tētis!
- Es zinu. - Ko?!
- Traks var palikt! - Zinu!
Es esmu tētuks.
Tu būsi vislabākā mamma.
Par Alisu, 11 mēnešus jaunāka par mani,
bet ik dienu mani māci būt pieaugušam.
- Priekā! - Priekā!
Priekā! 11 mēneši? Nezināju, maza starpība.
O jā. Trīs bērni trijos gados.
Jājūt līdzi mūsu mammai.
Trīs? Ir trešais brālis vai māsa?
Jā. Mums bija vecākais brālis Emersons.
Viņš nomira, kad bijām mazi.
Jūtu līdzi.
Vārti!
Labrīt.
Tev fritata garšo?
Kas notiek?
Nē, es jūtos kā pornofilmā.
Kas tas ir?
Nezināju, ka tu proti gatavot.
Neprotu.
Tas labi, citādi sāku justies apdraudēta.
Pārāk labi, lai būtu patiesība.
- Tas tev. - Man. Paldies.
Man patīk salāpīt paģiras.
Neskopojies.
Tas par godu svarīgajai rītdienas operācijai.
Ak dievs, es...
- Piedod, nesaprotu, ko domāju. - Nekas.
Viss kārtībā.
Nav kārtībā. Piedod.
- Paklau. - Kas tas?
Sirsniņa.
Ak dievs, tāpat vien nieks. Es tikai...
izdarīju kārtējo muļķību.
Nē, nav vis nieks.
Katrs tetovējums kaut ko nozīmē.
Es zinu. Nē, nē.
Tā tikai vidusskolā pastrādāta muļķība.
Nezinu, kāpēc esmu to paturējusi.
Nē.
Man īpaši mīļa tava ķermeņa vietiņa.
Skaidrs, mīļais.
Man kaut kas jāpasaka.
Tava fritata ir piedegusi.
- Būs ideāla. - Nu labi.
Kuras vietiņas vēl tev īpaši mīļas?
Tava glabella.
Tava flagina.
Nu nē! Izbeidz.
- Velns! - Es taču teicu. Piedod, es teicu.
- Nē, paņem virtuves cimdu. - Ak dievs! Velns!
Tu bāzīsi iekšā roku?
Klau, mazā.
- Kas notika? - Viss labi.
Kas notika? Nē, nē.
Lūdzu, pagaidi brīdi.
- Pagaidi brīdi. - Sūdu būšana!
Savainojies? Piedod.
- Ak dievs, roka. - Par roku nebēdā.
Mīļais, tev taču operācija.
Tev nekas nekaiš?
Laikam. Es nezinu.
Es apskatīšu.
- Velns, es... - Zinu, man ir brūce.
Es zināju, ka nebūs labi.
Lūdzu, piedod.
- Tas bija netīšām. - Nē, es...
- Es ne... - Tas bija netīš...
- Ko esam izdarījuši? - Tas bija netīšām.
Man nekas nekaiš.
- Ak dievs, piedod. - Sveika.
Paldies, ka atbrauci.
Piedod, kavēju. Katastrofa.
Lūdzu. Laikam visu paņēmu.
Jā, paldies. Kārtībā.
Kā gāja kāzās?
- Arī katastrofa. - Nu nē.
Viss ir labi. Tikai drusku...
Kāzas - katastrofa?
Viņu laulība ir katastrofa, bet būs labi.
- Paši jauki, sader kopā. - Puķes bija skaistas?
Jā, bija nepārspēj... Lūdzu, piedod.
Piedod, kā tev gāja operācijā?
Kā tava mīļā roka izturēja?
- Viss bija kolosāli. - Tiešām?
- Jā. - Tiešām?
Jā, bija viens brīdis...
Alisa un Māršals saputrojuši. Brauksim uz Root,
kur bijām kopā ar tavu mammu.
- Bija viens brīdis, un es... - Pag. Kāpēc?
- Nezinu. - Es gribēju izmēģināt jauno restorānu.
- Tur esam bijuši. - Viņi dzirdēja, ko stāstām.
- Piezvanīsim. - Viņi jau ir tur.
- Zinu. - Pasūtījuši 14 uzkodas.
- Es gribēju uz jauno. - Zini, kāda mana māsa.
- Vedīšu tevi jaunnedēļ. - Ka tik ēdiens. Viss.
Es esmu pieraduma vergs.
Ņemšu to pašu, ko viņreiz.
Jā, ideāli. Ēdiens tur ir labs, tā ka...
Paklau.
Kas ir?
- Sveika. - Sveiks.
Piedod. Bija smaga nedēļa.
Man nebūtu jāsūdzas tev.
Tev pašam bijusi smaga.
Jā.
- Pastāsti. Gribu visu dzirdēt. - Labi.
- Sveiki! - Čau!
- Sveiki! Piedodiet, nokavējām. - Sveiki!
Sēdieties. Neraizējieties.
- Var, es šeit? - Jā.
- Pasūtījām daudz ēdiena. - Piedodiet.
- Jā, mana vaina. - Vai, mīļā.
Es ne...
Rails pieminēja, kaut kas noticis,
bet neteica, ka izskatās šādi.
Izskatās traki, mīļā.
- Viss kārtībā, nesāp. - Jā.
Īsts haoss. Būtu jūs redzējuši.
Jā, un viņš savainoja roku.
- Tā ka mums viss ir labi. - Tieši tā.
Es jūtos nelāgi. Tas bija burvīgs haoss.
Jā.
Vecīt, kā gāja operācijā?
Droši vien labākā diena manā mūžā.
Operējām 27 stundas.
- 27 stundas? - Jā.
Es 27 stundas esmu vienīgi...
Bērna vārdu saraksts ir? Ai, pārtraucu.
Un ņēmies ar fantāziju sportu.
- Bērna vārdi? - O jā.
Piedodiet, es...
Mēs domājam likt spēcīgu vārdu.
- Slavenu rakstnieku vārdus. - Šī tirāde...
R. L. Stains. Džūdija Blūma.
Tās būs mūsu laulības beigas.
- Kā klājas? - Sveiki.
- Vai uzkodas garšo? - Burvīgas.
Viens kumoss - jau mans mīļākais restorāns.
- Ko izvēlaties? - Briseles kāpostus.
Briseles kāpostus.
Un jūs? Kas jums tīk?
Ai, man ir grūti izvēlēties.
Izsakiet atzinību šefpavāram.
Paldies. Novērtēju.
Manas mātes recepte.
Ļoti skaisti.
- Mans pirmais restorāns. - Burvīgi.
Man patīk radoša pieeja.
Es arī esmu uzņēmējs, tāpēc saprotu.
Ko darāt? Kādā jomā?
Mēs gribam ieguldīt kapitālu
vietējā Bostonas biznesā.
Šāds restorāns būtu lieliska izvēle.
Ja drīkst vaicāt, kāda ir peļņas marža?
Apmeklētāju ka biezs. 13, 14, 15 procenti?
Man patīk stāsts par mammu.
Privātais investors? Ar to sāk, tad izvēršas.
- Mīļais. - Viņu aizvainoju?
Nē, turpini vien sacīt "ieguldīt kapitālu".
- Pavārs ķēms. - Ilgi cietos, iešu pačurāt.
Vai aiziet līdzi?
- Nē, nevajag. - Vai tu...
Nē, pļāpājiet vien. Es aši.
- Nu paklau. - Kas noticis?
- Stāsti. Kas noticis? - Nekas, es...
Viņš apdedzināja roku, un es pakritu.
Es zinu, zinu.
Tas bija nelaimes gadījums...
- Nelaimes gadījums? - Jā.
Pamet viņu.
- Ak dievs. - Tev viņš ir jāpamet.
- Es neesmu tava māte, Atlas. - Pamet viņu.
Kļūsti tāda kā tava māte?
- Laid mani laukā. - Lilij.
- Tūlīt pat laid laukā. - Lilij.
Izbeidz.
Ko tas nozīmē?
Atlas! Izbeidz!
Darīsi pāri, nogriezīšu tev roku, iebāzīšu rīklē.
- Tu, sūdabrāli. - Atlas, izbeidz! Izbeidz.
Izbeidz.
Ak tas ir Atlass.
- Pag, pag. - Bezpajumtnieks.
- Ar viņu izniekoji nevainību? - Izbeidz.
Puiši, rimstieties!
- Lūdzu! - Nomierinieties!
Nekaujieties! Izbeidziet!
- Nē! Lūdzu. - Panāc tik šurp.
Lūdzu, pietiek!
Ārā no mana restorāna!
Pietiek! Iesim.
Ārā no mana restorāna!
Lūdzu, izbeidziet. Iesim prom.
- Ārā! - Izbeidz tūlīt pat!
Rail?
Atvainojiet. Rail?
Rail, pagaidi. Rail, lūdzu, pagaidi.
Ko viņš darīja tualetē, Lilij? Ko darīja?
Redzēja manu aci un laikam tavu roku.
Viņš zina, ka nelaimes gadījums. Es pateicu.
Lilij.
Ko?
Viņš man ir svešs.
Mēs bijām bērni.
- Tagad ir svešs. - Tikai ne viņš.
Jebkurš, tikai ne viņš.
- Nesaprotu, par ko tu runā. - Tikai ne viņš.
Apsoli man.
Labi.
- Sarunāts? - Labi.
Jā.
Es nezinu.
Labi.
Labi, labi.
Man tā gadās pirmo reizi.
- Tev esmu es. - Zinu.
- Es viss piederu tev. - Es zinu.
- Ja tu mani negribi... - Nē, es tevi gribu.
Izbeidz, nerunā tā.
Izbeidz.
- Izbeidz. - Es tevi mīlu, Lilij.
Es zinu, zinu. Es zinu.
Es zinu.
Es tevi mīlu, Lilij.
Arī es mīlu tevi.
Nē, lūdzu, nevajag. Nē, lūdzu.
Lilij! Atver durvis.
- Tev jāpazūd. - Lilij!
- Eju! - Atver durvis!
Ej prom.
- Apģērbies. - Kas tur ir?
Ei! Atver...
- Paldies. Lai priecē. - Paldies, ka ienācāt.
Esam pateicīgas.
- Atā. - Paldies.
Paldies, ka iegriezāties.
- Liela rosība. - Jā.
Laikam pēdējās.
- Kā iet, māmiņ? - Iet labi.
- Tu kleitiņā.
Neiebildīsi, ja es apraudzīšu mazuli?
Jā, nāc ciemos.
Sveiks, mīļum. Kā klājas? Tu audz.
Jautājums.
Ja mēs nedrīkstam iet uz to restorānu...
Jā.
...kāpēc viņš drīkst nākt uz šo veikalu?
- Es ne... - Kafija.
- Labi. - Aiziešu pēc kafijas.
Vai tu arī gribi?
Nē, paldies, negribu.
- Atvainojiet. Sveiki. - Sveiki.
Atvainojiet.
Paldies.
- Patīkami satikties. - Jā.
Sveika.
Sveiks.
Nudien kaut kas neticams.
Jā, paldies.
Apmēram tā arī biju iztēlojies.
Jā, es tavējo arī.
Paldies.
Skat, kādi nu esam.
Paklau, es...
Es atnācu nākamajā dienā pēc kautiņa,
bet te bija viņš.
Man nešķita, ka tā ir laba doma.
Es gribēju lūgt piedošanu.
Man bija aptumšojies prāts,
un es rīkojos kā stulbenis.
Es jūtos nelāgi un nožēloju.
Nuja. Viss kārtībā, tas ir...
Tas bija pārpratums.
Nu, nezinu gan. Manuprāt, nebija.
Manuprāt, nebija.
Kāpēc atnāci tagad? Adresi pateicu jau sen.
Ko tu dari?
Es atnācu nākamajā dienā.
Es bieži braucu pa šo ielu.
Jā.
Piedod.
Vai tu esi laimīga?
Jā.
- Jā? - Jā.
Laimīgāka nevarētu būt.
Un tu?
Nē.
Žēl, ka tā.
- Tavs telefons? - Jā.
Ko tu dari?
Mans numurs. Visādam gadījumam.
Nevajadzēs, tā ka...
- Tomēr paldies. - Ceru, ka nevajadzēs.
Klau, tas...
Tas, ko viņš teica par mums. Tā nebija...
Tā nebija izniekota.
Es zinu.
Es tur biju.
Sveiks.
- Čau. - Čau.
- Labi smaržo. - Paldies.
Vai tu esi laimīgs?
Vai tev viss ir labi?
Jā, tikai...
Tikai gribētos zināt.
Es nebiju laimīgs.
Lilij, tu mani dari laimīgu.
Vai tu esi laimīga?
Diez vai kāds ir laimīgs visu laiku, bet...
Nez vai man patīk tas, ko tu saki.
Nē, nē, tikai...
Protams, man jātiek galā ar darbu,
kā arī ar dzīvi, ar tikšķošo pulksteni.
Arī ar visiem lēmumiem,
kas sagādā raizes sievietēm.
Tomēr es laikam esmu laimīga pēc dabas.
Droši vien stresa pārvarēšanas mehānisms,
ko esmu apguvusi no mammas.
No mammas?
Mans tēvs mēdza viņu piekaut.
Velns, jūtu līdzi.
Tu nebiji to stāstījusi.
Par to nemēdz runāt.
Vai viņš darīja tev pāri?
Nē. Taču reiz gandrīz nosita Atlasu.
Ak dievs. Lūdzu, piedod.
Ak dievs.
Man ir ļoti neērti, es...
Tā saķeršanās restorānā.
Es nezināju. Tev noteikti bija ļoti smagi.
Jā.
Mazā, vairāk par visu es gribu tevi pasargāt.
Zini taču, jā?
Kad tu nejauši savainojies...
kad tu sasit īkšķi, es vainoju sevi.
Es jūtos vainīgs, ka tur bijusi siena.
Liecies mierā.
Es esmu laimīgākais čalis uz šīs planētas.
Lai gan varētu dabūt jebkuru. Tici man.
Es netaisos to klausīties.
- Ak negribi? - Nē.
- Tikai mazliet? - Nē.
Neiroķirurgs ar izciliem fiziskiem dotumiem.
Kad esi redzējusi kādu man līdzīgu,
kurš netēlotu ziepenē?
Ja tā padomā, tad neesmu vis redzējusi.
- Jā. - Un es esmu bagāts.
Un pieticīgs.
Pie tā mēs piestrādāsim.
Ak dievs, es tevi mīlu.
Zinu. Es arī tevi mīlu. Tur tā nelaime.
Liela nelaime.
Tik tiešām liela nelaime.
Izbeidz.
Paskat, kā mazs citplanētietis.
Jā, viņa ir nevainojama.
Vai gribi paauklēt?
- Jā. - Es jau zināju.
- Ņem nu. - Labi.
Nu re. Sveika.
Nāc nu. Lūk, tā.
Īsta skaistulīte. Sveika.
- Tu esi māmiņa. - Jā.
Mana māsa ir māmiņa.
Un tu esi tēvocis.
Vareni. Tu to paveici.
Tie ir hormoni. Neskaties uz mani.
Vai jūs gribat bērnus?
- Mēs jūs nesteidzinām. - Runāju, tad domāju.
Bērnauklēm būtu darbs, un tā tālāk.
Nelikšu viņai vilkt baltu kleitu
un dzemdēt man bērnus.
Ja vien viņa pati negribēs.
Tad es viņu apprecētu šovakar pat.
Johaidī, viņš runā nopietni.
Rail, tevi apreibinājusi zīdaiņa smarža.
Nē, esmu tikpat nopietns kā aneirisma.
Ak dievs, bez ķirurgu jociņiem, kad bildini...
Proti, ja bildini. Vai tas ir...
- Viņš iet pie tevis. - Ja tu tiešām...
- Atdod man mazo! - Trakums...
- Lūdzu, rimsties. - Pag, pag.
Nē, nē. Liecies mierā.
- Viņš to dara. - Ak dievs.
Nu labi. Ko...
Vai varam...
Paņemsi mazulīti? Mums ir mazulīte.
- Mēs paņemsim. - Dod man.
- Lūk, tā. - Ej pie māmiņas.
Meties atkal uz viena ceļa. Tūlīt pat.
Vai tu mani precēsi, Lilija Ziedīte Blūma?
Jā?
- Nu re! - Tas taču ir...
Viņš to izdarīja.
Tas ir brīnums.
Paldies dievam.
Ak dievs.
Vēlāk sarīkosim īstas kāzas.
Apprecējies bez manis.
Es joprojām nožēloju,
bet gan tev būs man jāpiedod.
- Es tevi pielauzīšu. - Mana sieva pielauzīs.
Nav iespējams.
Domāju, nevajag viņai piedot.
- Tikai saku. - Nu viss, pietiek.
Uzlādēsi manu telefonu?
Neesmu gaidījusi tavas kāzas visu tavu mūžu.
Esmu tās gaidījusi visu savu mūžu.
Piedod, es jūtos piemānīta.
Jā, sapratu. Paldies, mammu.
Mainīsim tematu.
Ja neredzēšu tevi ejam pie altāra,
man noteikti jāredz tavas mokas.
Gribi vērst visu par labu?
Jā, lūdzu.
Sagādā man mazbērnu.
Nē, trīs. Dzemdē trīnīšus.
Vai tu varētu...
Vai mēs varētu par to nerunāt?
Tev viss kārtībā?
Kas noticis?
Mammu, es atzvanīšu.
- Labi. - Liec nost klausuli.
Kas noticis?
Vai tev viss kārtībā?
Es nometu zemē tavu telefonu.
Un tam nokrita vāciņš.
Un es atradu šo te.
Es piezvanīju uz šo numuru.
- Tas nebija... - Tu man apsolīji.
- Zinu. - Es tev nekad nemelotu.
Zinu. Tas neko nenozīmē.
- Neko nenozīmē? - Jā.
Jā.
- Neko nenozīmē? - Jā, tici man.
Jā.
Labi?
Neko nenozīmē.
- Nuja. - Nuja.
Rail.
Rail, mīļais. Es netaisījos ar viņu tikties.
- Tici man. - Nevajag! Nē, nē.
- Tici, lūdzu. - Lilij, nevajag!
Nē. Lūdzu, uzklausi mani.
Tu apsolīji.
Es nezināju, ka viņš atnāks.
- Runā ar mani. - Izbeidz!
- Pats izbeidz! Lūdzu. - Izbeidz!
Klau, mēģini nekustēties.
Tikai nekusties.
Kārtībā. Es esmu tepat.
- Nevajag. - Esmu tepat.
Kas... kas notika?
Tu nokriti pa kāpnēm.
Nē, nē. Neaiztiec.
Jā, tu paklupi un...
Es centos tevi satvert.
- Nē, Rail. - Tev viss ir labi.
- Nevajag. - Sāp.
Zinu, ka sāp. Viss ir labi.
- Labi. - Viss ir labi.
Vai tu zini, kā tevi sauc?
Lilija Blūma.
Labi. Kur tu atrodies?
- Mūsu dzīvoklī. - Kas es esmu?
Mans vīrs.
Ko es šobrīd daru?
Tu man palīdzi.
Cik pirkstu es rādu?
- Piecus. - Piecus. Un tagad?
- Divus. - Labi.
Saki, ka nav nekas traks.
Nav nekas traks.
Nāc šurp.
Paldies.
- Vai nav nekas nopietns? - Viss ir labi.
Tad labi.
Lilij! Ak dievs!
Redzēji? Vai žurnālu redzēji?
Tev ir izdevies! Skaties.
Mēs esam topa desmitniekā.
- Topa... Tev ir izdevies. - Kur tas ir?
Kur mūsu ģeniālā? Šeit, skaties.
- Lūk, tā esi tu! - Ak dievs.
Ak dievs. Piezvanīšu Railam.
Teikšu, lai nopērk 50 eksemplārus.
10 LABĀKIE BOSTONĀ
7. vieta - Lily Bloom's
1. vieta - Root - Mārketsona ielā
Sveiks.
Sveika.
Vai redzēji?
- Apsveicu. - Paldies.
Nezināju, ka tas ir tik nozīmīgi.
"Labākie Bostonā".
Labākie Bostonā.
Sveiks.
Man patīk tavs tetovējums.
Atgādini, ko tas nozīmē.
Es taču stāstīju.
Tiešām neko nenozīmē?
Vai tu jau izlasīji?
Jā, un tu?
Tu man nolasīsi?
- Tas man nepatīk. - Lūdzu.
- Nē. Mīļais, atdzisīs vakariņas. - Lasi.
Man nepatīk ko tādu darīt, skaidrs?
-"7. vietā Lily Bloom's. Avangardisks..." - Nē.
- Ko? - Sāc ar pirmo vietu.
Ar mūsu mīļāko restorānu.
Mīļais, es...
Nolasi.
"Pirmajai vietai nebūtu jāpārsteidz..."
Nē, pašās beigās.
"Īpašnieks Atlass Korigens
izstāstīja aizkustinošo Root rašanās stāstu:
"Pusaudža gados es izgrebu..."
- Ko izgreba? - Es negribu lasīt.
Lasi.
"...mazu ozolkoka sirsniņu kādai meitenei.
Nosaukums atspoguļo viņas teikto man,
bet tas lai paliek starp mums.
Cita nosaukuma Root nevarēja būt.
Tas bija...
veltījums viņai."
Mīļais...
Lasi pēdējo rindkopu.
Būs vēl labāk.
- Es negribu. - Lasi.
"Kad jautāju, vai ir tikušies kopš tā laika,
- Korigens atbildēja..." -"Korigens atbildēja:
"Jā. Nākamais jautājums."
Vai tu viņu mīli?
- Mīlēju. - Vai mīli viņu tagad?
- Es mīlu tevi. - Es jautāju ko citu.
Es nezinu.
Paldies.
Piedod, mīļais.
- Ēdīsim vakariņas. - Nē.
Nu lūdzu.
Nē, nē, tagad ne. Lūdzu.
Lūdzu. Lūdzu, nevajag.
- Mīļais, izbeidz. - Lai izbeidzu?
Tagad ne. Izbeidz.
Izbeidz. Izbeidz!
- Ei. - Izbeidz, lūdzu.
Izbeidz.
Izbeidz! Izbeidz.
Nevajag. Izbeidz.
Ko tu dari? Izbeidz.
Ko tu dari?
- Mazā. - Izbeidz, izbeidz.
Es tevi mīlu.
Tikai neesmu apliecinājis, cik ļoti mīlu.
Esi.
- Esi. - Nē.
Esi.
- Mazā... - Lūdzu.
Tu esi apliecinājis, mīļais. Esi.
Labi. Labi.
- Es tevi ļoti mīlu. - Es tevi mīlu.
- Es tevi ļoti mīlu.
Mīļais, lūdzu, apstājies.
Lūdzu, apstājies.
Lūdzu. Apstājies, apstājies.
Ei, izbeidz! Skaties uz mani.
- Es tevi ļoti mīlu. - Skaties uz mani. Skaties.
Tev ir jāzina, ka mīlu tevi pietiekami.
- Jā, mīli. - Nē.
Skaties uz mani. Es tevi mīlu.
Mīļais, lūdzu, skaties uz mani.
- Lūdzu, skaties. - Tetovējums.
Lūdzu, skaties uz mani. Lūdzu, skaties.
Lūdzu, lūdzu. Es tevi mīlu.
Es tevi mīlu, mīlu. Lūdzu.
Lūdzu, nedari to.
Lūdzu, lūdzu, lūdzu.
Apstājies!
Es neesmu apliecinājis, cik ļoti tevi mīlu.
Esi apliecinājis. Tā esmu es.
- Nē, neesmu. - Paklau.
- Nes prom. - Jā, šef.
Es negribēju kļūt līdzīga viņai.
Tu nekļūsti līdzīga viņai.
Par to pat nedomā.
Skaidrs?
- Jā. - Nekļūsti.
Vai ir tā, kā es domāju?
Jā.
Gribu ko pateikt, bet nez vai īstais brīdis.
Piedodiet par kavēšanos.
Šovakar daudz darba.
Šādās situācijās ir īpaša apskate.
To veic īpaši apmācīta medmāsa.
Protams, tā ir jūsu brīva izvēle.
Viņš ne...
Nē, mani ne...
Viņš mēģināja?
Apskati nevajag. Paldies.
Vai drīkstu apskatīt?
Jā, protams.
Vai sāp?
Šeit?
Nē, savainota tikai āda.
Parasti...
es sūtītu uz atslēgas kaula rentgenu,
lai pārliecinātos, ka nav lauzts.
Taču jūsu situācijā tikai apkopsim brūci.
Māsiņa jūs sapotēs pret stingumkrampjiem.
Es nesaprotu.
Rentgenu grūtniecēm neveicam.
Tikai dzīvībai bīstamā gadījumā. Labi?
- Jā. - Labi.
- Es pēc brīža atnākšu. - Labi.
Nekādas Kesijas nav, vai ne?
Nav.
Nē, nav.
Tas ir... mans dzīvoklis.
Virtuve, dzīvojamā istaba.
Iedošu tev kaut ko no drēbēm.
- Paldies. - Tētis nemanīs, ka trūkst.
- Guļamistaba tavā rīcībā. - Nē, tā nevar.
Lūdzu. Man rīt agri jāceļas uz darbu.
Man patīk gulēt uz dīvāna. Labs dīvāns.
Paliec šeit, cik vien ilgi vēlies.
Paldies.
Tagad izgulies.
Tiksimies rīt.
Rails
Čau.
Sveiks.
Nezināju, vai gribi ēst.
Tad nu nopirku šo to, kas tev garšo.
Kādu dziesmu tu vēlies savās bērēs?
Ja būtu jāizvēlas.
Neesi par to domājusi?
- Kādu dziesmu spēlēsi manās bērēs? - Jā.
Manās bērēs -
grupas Creed "With Arms Wide Open".
- With arms wide... - Jā.
Kad zārku laidīs iekšā kapā.
Tev viss būs labi.
Tā nešķiet.
Es zinu.
Bet būs labi.
Domāju, ka šoreiz ir mazliet citādi.
Ja nespēju par sevi parūpēties, tad kā es...
parūpēšos par mazulīti?
Tonakt es aizgāju uz pamesto māju
ne tāpēc, ka vajadzēja naktsmājas.
Es gribēju izdarīt pašnāvību.
Es sēdēju guļamistabā uz grīdas
un redzēju tevi tavas istabas logā.
Iedegās gaisma,
tu pabāzi galvu starp aizkariem.
Ieraudzījis tavu seju, es nespēju to izdarīt.
Nākamajā dienā tu atnesi ēdienu, pabaroji.
Tu izglābi...
Izglābi man dzīvību - to es cenšos pateikt.
Lūk, kāda tu esi.
Ja nolemsi bērnu paturēt,
tu būsi brīnišķīga māte.
Bērniņam ir ļoti paveicies.
Tu tiksi galā.
Lilij.
Ja vēl spēsi kādu iemīlēt, iemīli mani.
Jā. Labi.
Man ir ļoti žēl.
Es esmu viņu vērojusi visu mūžu
un esmu redzējusi...
cik ļoti viņš baidās atvērt kādam savu sirdi.
Jau kopš bērnības.
Manuprāt, viņš juta, ka iekšēji mirst.
Pamazām iekšēji mirst.
Līdz satika tevi.
Es nekādi viņu neattaisnoju.
Es nekad...
nebūtu domājusi: viņš ir spējīgs uz ko tādu.
Vai drīkstu jautāt, kas notika ar Emersonu?
Protams.
Tu esi tiesīga to zināt, tā ir mūsu ģimene.
Manam tēvam bija pistole.
Rails un Emersons mājās spēlējās.
Tēloja kovbojus.
Un viņi to atrada.
Railam bija seši gadi.
Viņš bija sešgadīgs puisītis.
Viņš nezināja, ka tā ir īsta pistole.
Domāja, ka atdarinājums.
Līdz bija jau par vēlu.
Emersons bija mūsu brālis.
Viņa labākais draugs.
Kopš tā laika viņš ir pārvērties.
Piedalīties tajās bērēs...
Agrāk man ļoti patika puķes.
Klausies, ko teikšu.
Kā viņa māsa es vairāk par visu vēlos,
lai tu spētu viņam piedot.
Bet kā tava labākā draudzene...
Lilij, ja tu viņu pieņemsi atpakaļ,
es ar tevi vairs nekad nerunāšu.
Nāc šurp.
Man ir tik ļoti žēl.
Tu esi mana vislabākā draudzene.
Es būšu vēl labāka tante.
Mīļā.
Rails: Mīļā, ģimenes dēļ
Satiksimies. Piedod
Zinu, dusmojies. Runā ar mani
Šo malu?
Jā, ja pieturēsi, būs mazliet vieglāk.
Stingri pa labi, man šķiet. Piedod.
Nē, sanāks.
To vienmēr darīja tavs tētis.
Gan jau savā mūžā esi ko samontējusi.
Nē, nē. Tas vienmēr bija viņa lauciņš.
Neparko nelien iekšā.
Kāpēc tu paliki kopā ar viņu?
Pamest būtu bijis grūtāk.
Un es viņu mīlēju.
Jā, es arī.
Laikam izdevās.
Tie ir sirdspuksti.
Paskat tik! Vai gribat zināt?
- Vai jau varat pateikt? - Varu.
Nu labi, jā.
- Jā. - Jā? Labi.
- Vai redzat? - Aha.
Tā ir viņas galviņa.
Sveika.
Sveika, meitiņ.
Ak tad "viņas"?
Sveika.
Sveika, mana meitiņa.
Sveiks.
Kā vienmēr...
Paldies.
Vai viņa spārdās?
O jā. Jā.
Kārtībā.
Stabila.
Turi. Saņem no šīs puses.
Paldies.
Es pati visu nokopšu.
Labi.
Vai gribi viņu sajust, pirms iesi prom?
Ja vēlies.
Vai viņa šobrīd kustas?
Vienmēr, jā.
- Jā. - Jā, labi.
Droši pieliec rokas.
Šeit.
- Te viņa ir. - Jā.
Liela galviņa. Vai jūti?
Tas ir papēdītis. Vai jūti?
Viņa izstaipās, jā.
Nāc mājās.
Paklau, es ne...
Tas nekad neatkārtosies.
Es apsolu. Es meklēšu palīdzību.
Lūdzu, nāc mājās.
- Es nožēl... - Tu nokavēsi darbu.
BLŪMA, LILIJA
Nāc. Gribi pie mums?
Ir vieta vēl vienam.
- Jā? - Jā.
Nuja. Es esmu tepat, esmu tepat.
- Sveika. - Vai gribi paauklēt?
Jā.
- Ņem. - Sveika.
- Turi. - Sveika.
Māmiņa ir tepat.
Es esmu tepat. Māmiņa ir pie tevis.
Zinu, zinu. Viss ir labi.
Tā, lai viņai būtu ērti.
- Sveika. - Lūk, tā.
- Sveika, skaistulīt. - Lūk, tā.
- Es esmu tavs tētis. - Jā.
Jā, tu esi viņas tētis.
Jā.
Kā mēs viņu sauksim?
Mēs varētu dot vārdu par godu tavam brālim.
- Emersona. - Jā. Emersona.
Tad varēsim saukt viņu par Emiju.
Ko tu domā?
Jaukākais, ko manā labā kāds ir darījis.
Paldies.
Viss ir labi. Tu esi pie tēta.
Tu esi pie tēta, Emij.
Sveika.
Sveika, skaistulīt. Es esmu tavs tētis.
Es tevi sargāšu, Emij.
Es tevi sargāšu.
Es gribu šķirties.
Paklau. Nevajag.
Paklau, vajag.
Jā.
Nevis mūsu, bet viņas dēļ.
Jā, tu zini.
Paskaties uz viņu.
Ja kādudien viņa ietu pie tevis un sacītu:
"Mans draugs man iesita." Ko tu...
Ko tu viņai teiktu?
Ja viņa sacītu: "Vīrs mani nogrūda pa kāpnēm,
bet teica, ka nejauši, tāpēc tas nekas."
Ja sacītu: vīrs viņu piespieda ar varu
un viņa lūdzās, lai pārstāj,
bet viņš zvērēja tā vairs nedarīt?
Ko tu viņai teiktu?
Ja viņas mīļotais cilvēks...
viņai... nodarītu sāpes,
ko tu viņai teiktu?
Lūgtu, lai viņu pamet.
Jā.
Un lūgtu, lai pie viņa neatgriežas.
Iesi pie māmiņas?
Tev ir ļoti laba māmiņa.
Ņem nu.
Es tevi turu, peciņ. Jā, mana mīļā.
Nu viss, es...
Jā.
Lūk, tā, peciņ. Māmiņa ir pie tevis.
Māmiņa ir pie tevis.
Jā.
Mēs darām tam galu, pelīt, - tu un es.
Mēs pārraujam šo loku.
Labi?
Mēs pārraujam šo loku.
Jā, jā.
Paldies.
Mammu, es tevi mīlu.
Es ar tevi lepojos.
- Nuja. - Nuja.
- Es tikai uz brītiņu. - Labi.
Sasveicināsimies ar vectētiņu.
Nu tā.
ENDRŪ BLŪMS
MĪLĒTS VĪRS UN TĒVS
Paliec sveiks, papu.
Nu viss.
Tad nu pietiek.
Iesim.
Arī mazliet biedējoši.
ZEMNIEKU TIRDZIŅŠ
- Sveika. - Sveiks.
- Kā tu... - Vai tā bija tava meita?
Jā, Emija.
Biju jūs redzējis iepriekš, tikai negribēju...
Jā.
Viņa ir skaista.
Paldies.
Vai tu joprojām esi kopā ar...
Nē.
Nē, esam divatā ar meitu.
Ak tā.
- Vai tev kāda ir? - Kā sokas veikalā?
Nav.
Vēl nav.
MANAS LAIMES LAUSKAS
FILMAS PAMATĀ KOLĪNAS HŪVERES ROMĀNS
Subtitrus tulkoja: Ieva Vegele