Назавжди
Доброго ранку.
Ого.
Що ти готуєш?
Намагаюсь урізноманітнити життя.
Яйця трьома способами.
Оката яєчня, бовтанка
і дещо, що я назвав запечений пашот.
Гарно.
Може, хочеш щось з дому?
- Ні, дякую. - Добре.
Що ти робиш?
Перевертаю столове срібло.
Навіщо?
Ручки мають бути догори. Вони так краще миються.
Чекай. Ти завжди це робиш?
Не завжди.
Тільки коли ти завантажуєш посудомийку.
Але я майже завжди це роблю.
Так.
То скільки разів ти це робив?
Я не знаю.
Мабуть...10 000?
Це божевілля.
Чому ти мені не казав?
Мені здається, сталося б таке:
«Джун, я прочитав у журналі, що ручки мають бути догори».
А ти така: «Добре», — і робила б це десь тиждень,
а потім забула б.
Потім я б сказав: «Джун, пам'ятаєш про ручки столового срібла»?
Ти б сказала: «Знаю».
А потім би знову забула.
Я би знову нагадав, ти б сказала: «Та знаю».
А потім я б тебе дістав, ти б роздратувалась.
Тому легше, якщо я зроблю це сам.
Ого.
На що ти тільки не підеш, щоб уникнути конфронтації, аж лячно.
Ну так. Я просто перекладаю виделки.
Це займає п'ять секунд.
Але я припиню робити гарні речі, схоже, це тебе засмучує.
Привіт. Чим займаєшся?
Збирався або подрочити, або намалювати машину.
Я не знав, що ти малюєш.
Чого ти хочеш?
Не знаю, провести час разом, може пограти у шафлборд.
Ми це робимо пообіді.
Де Джун?
Вона вдома. Займається своїии справами.
Ви посварилися? Ти застав її з іншим?
Ні. До чого це?
Не знаю. Я одного разу застав маму в гаражі сусіда.
Вона сказала, вони відпрацьовували удари гольфу, та в них не було ключок.
Все, перехотілось дрочити. Ходімо вже.
Супер.
Знаєш, що? Я не хочу грати в шафлборд.
Ходімо до мене.
А хто ці люди?
Ніхто.
- Я піду привітаюсь. - Не ходи.
Там дехто, з ким я не хочу бачитись.
Чому?
Не знаю. Мабуть...
Вона мені типу подобається.
- Що? - Вона мені подобається.
Марку, це чудово.
Жуй сраку. Я пішов.
Ні, це чудово. Чекай.
Ця людина знає, що вона тобі подобається?
Ні. Ми не знайомі.
Ми це виправимо. Ходімо.
Ні за що.
Не бійся ризикувати.
«Якщо не спробуєш, то проґавиш усі шанси, що маєш».
Вейн Ґрецкі.
Хто це, бляха, такий?
А, точно. У 80-х він був
найвідомішим хокеїстом у світі.
Я не люблю спорт, але люблю цитати. Ця хороша.
Чому ми дружили?
Бо ми смішили одне одного. Пішли.
Та ну!
Бляха!
Господи.
Привіт.
Я тебе бачила. Не бійся. Покажись.
Привіт.
Ти вмієш користуватися швацькою машинкою?
Трохи.
Добре. Просто... Ходи сюди.
Я тебе не скривджу. Просто треба допомога.
То котра з них вона?
Рудоволоса. Класна.
Ні, не вона.
Вона.
Її звати Гезер Джакобі.
Трохи старша, ніж я уявляв.
Вона в школі була на два роки старша.
Ого. Намагаюсь це усвідомити.
Вона була найкрутіша у всій школі.
Була у гурті «Золотий Діамант».
У неї була шкірянка і вона палила за туалетами.
Певно, зовсім мене не пам'ятає.
Це погана ідея. Ходімо.
Ні. Чекай.
Якщо ти відчуваєш із нею зв'язок,
то хоча б поговори з нею.
Вона ніколи б мене не обрала.
Вона була з Майком Фределлом.
Він був поганий хлопець. Додав ЛСД у каву директору.
Господи.
Так. Це назавжди пошкодило його мозок.
Я до такої крутості не дотягну.
Дотягнеш.
Ти найкрутіший хлопець у цілому місті.
Мабуть, що так.
Так. Ми тут найкрутіші. Нема конкуренції.
Вона точно тебе згадає.
Ходімо.
Вітаю. Як ваші справи?
Вітаю. Все добре.
Чудово.
Це Марк.
Ви, певно, його впізнали.
Не впевнена.
- Я ж казав, вона не згадає. - Нічого страшного.
Ви були в одній школі. Він був трохи молодшим за вас...
У мене була «камаро».
О, це ти розбив свою машину в Каньйон-Крест?
Ого.
Завдяки тобі у нас у всіх був вихідний.
Правда? Це круто.
Так. Ми збирались піти на пляж, а потім...
Потім пішов дощ.
Облом.
- Так. - Ага.
Ого.
У вас, певно, багато спільного зі шкільних часів, так?
Типу диско? Ви любите диско?
До сраки. Диско — відстій.
Ага. Я по рок-н-ролу.
Любиш «ТІн Ліззі»?
Господи, просто обожнюю.
Я ходила на концерт, і Браян Давні кинув мені свою паличку.
- Та ну. - Ого.
Так, а потім мені запропонували
піти за куліси й відсмоктати йому.
Я відмовилась.
Якби це був Філ Лінотт, я б ще подумала.
Та й я б погодився, якби це був Лінотт.
Подобається «Бед Компані»?
Так. Моя улюблена пісня «Бед Компані»?
«Бед Компані» з альбому «Бед Компані».
- Обожнюю її. - Часи були простіші.
Усе так чудово.
Може, ви хочете зустрітись пізніше, провести разом час?
Так, можна. Ти що думаєш, Марку?
Не знаю. Можна послухати музику в мене вдома.
У мене є непогані записи.
Добре. Звучить весело.
- Десь о п'ятій? - Добре.
- Побачимось. - Так.
- Чуваче. - Молодчина.
Ті штуки постійно заїдають.
Що ти робила?
Я взяла всі свої ліфчики,
порізала їх
і зшиваю у великий Суперліфчик.
Що? Навіщо?
До сраки ліфчики. Я мертва.
Мені вони вже не треба.
Тепер має вийти.
Що ти робила, дві величезні чашечки?
Так, кажу ж. Суперліфчик.
Ого. В тебе добре виходить.
Я соромилась це визнати,
але трудове навчання було моїм улюбленим уроком у сьомому класі.
А Кендіс Гоббс пустила чутку, що я вкладаю лобкове волосся,
і я перевелась.
- Знаю. - Дійсно?
- Що? - Про лобкове волосся.
Звісно ж, ні.
Поки не поповзли чутки,
тоді я подумала, що можна спробувати.
Не віриться, що Кендіс мене пережила. Вона була такою паскудою.
Так.
У мене на роботі була одна Тереза.
Господи, вона була жахлива.
Що вона робила?
Завжди паркувалася заблизько до моєї машини.
Я попросила її припинити,
а вона паркувалася все ближче й ближче.
Я пішла у відділ кадрів, вони видали мені інше місце для паркування.
Я мала до сраки нудне життя.
Так, це жахлива історія.
Знаю. Господи.
Воно вже не нудне, бо ми зробили це.
Це прекрасно.
Цьому місце в музеї.
Якби тут був музей, я б це там виставила.
Тут є музей.
Музей ліфчиків тут неподалік, ти ще не ходила?
Ще ні. Треба буде.
Я мушу йти.
Можна тобі щось показати?
Можна конкретніше?
Треба далеченько пройти, та це того варте.
Не певна, чи можу.
Чому?
Я не знаю.
Просто не можу.
Оскар скоро повернеться.
Добре.
Гаразд.
Дякую.
Дякую, це було весело.
Ага.
Постери в правильному порядку?
Не купуй лимон.
Байк залишити ліворуч?
Чи повісити жінку над ним, ніби вона їде?
Думаю, і так добре. Не варто хвилюватися.
Я просто їх зніму.
Тепер це виглядає дивно.
У нас є час, щоб пофарбувати стіну?
Ти забагато думаєш.
Ти колись був на побаченні, Марку?
У мене математика не йшла.
Вчителька сказала відмінниці зі мною позайматись.
Вона була в обтислій сорочці, і в мене встав.
Це рахується?
Так, я зарахую.
Може, все скасувати?
Ми з різних світів.
Я не був лохом, але вона з іншої ліги.
Вона обідала поза школою.
Я розумію, через що ти проходиш.
Коли я зустрів Джун, вона була така крута.
У неї був пірсинг тут.
Ого, там?
Як ти її підчепив?
Вона зустрічалася з гарними хлопцями,
дуже гарними, але вони були мудаками.
Я був першим, хто добре до неї ставився.
Я слухав її, ми зблизилися,
та однієї ночі в «Тако Рубіо»
я сказав, що люблю її сміх.
А вона мене поцілувала.
З того часу ми разом.
Оце твоя порада?
Бути приємним? І все?
Подивись на це так.
Усім стосункам потрібен медіатор.
У нашому шлюбі це я.
Поживши з кимось довгий час,
ти зрозумів, що чим менше розхитувати човен,
тим спокійнішим буде все.
Тямиш? Спокійні води.
Про що ти, бляха, говориш? Постер з байком вішати чи ні?
Вішай праворуч.
Дякую. Господи.
Привіт.
Здоров.
Що ти хотіла мені показати?
Як ти? Все добре?
Не дуже.
Я теж втомилася.
Бо ми далеко від фонтану.
Ми майже прийшли.
У ЖЮСТІН
- Що ми шукаємо? - Дивись на нього.
Гарного дня.
Усмішка тебе не вб'є.
Ти мала його побачити.
Щоб зрозуміти, чому я не шкодую про це.
Що ти зробила?
Я подоїла його.
Або він мене.
Що це?
Якщо правильно доторкнутися до Теперішніх,
можна забрати трохи їхньої енергії.
- Пам'ятаєш, яка я була втомлена? - Ага.
Тепер я почуваюся добре.
Єдиний недолік — ми крадемо цю енергію.
Але такого гімнюка мені не шкода.
Ого.
Спробуй це.
Не знаю. Якось це недобре.
Це не має довготривалих наслідків.
Ну, я так думаю.
Спробуй відчути його пульс.
Добре.
Це твій орієнтир,
спробуй вийти на одну частоту з ним, щось типу того.
Заплющ очі, якщо так легше.
Він бридкий і липкий.
Може, це допоможе.
Що ти робиш?
Просто розслабся.
Спробуй відчути,
ніби ти вдихаєш його через долоню.
Чекай. Матуся щось відчула.
Продовжуй.
Я казав не дзвонити мені. Це не моя черга.
То нагодуй його нагетсами, сучко.
- Срань! - Ой!
Що ти зробила?
Він мене розлютив!
Я ніколи його до такого не доводила.
Він в нормі?
Ще дихає, все з ним гаразд.
Господи. Відчуваєш це?
Так. Точно відчуваю.
На вулиці так гарно.
Так чудово.
Дивись сюди.
- Готова? - Так.
Схоже, ніби я його цілую?
Знаєш, що смішно? Він не знає, що відбувається.
О, так, малий.
Це що, найдешевше?
Як я люблю.
Агов. Куди ти пішов?
Візьми мені цукерок! Люблю тебе.
Ти йому більше не подобаєшся.
Господи. Як добре.
Агов.
- Що? - Ти помічала обличчя в речах?
Ти про що?
- Бачиш цей апарат? - Ну.
Оті дві штуки — це очі, а труба — рот.
Знаю.
Він милий.
Мені подобається ця гра.
Знаю.
Дивись. Он ще одне.
- Де? - Дивись, на швабрі.
Це наче зла пані
- з шаленою зачіскою. - Так.
Супер.
Класно. У тебе виходить.
Це гарна знахідка. Краща, ніж це.
Я погоджуюсь.
Ти та людина, у якої
все виходить добре з першого разу?
Ніхто мені такого не казав.
- Та ну! - Присягаюся.
Так. У тебе так добре виходить.
І шити теж вийшло.
І видоїти нахрін того засранця теж.
- Це правда. - Так.
Думаєш, нас доїли, коли ми були Теперішніми?
Не знаю, мабуть.
Я завжди втомлювалась о третій.
Але й наїдалася буріто на обід.
Я приніс батончиків, якщо хочеш.
Ого.
Їх уже давно не виробляють.
Вони просто з'являються на моїй кухні.
А на моїй — броколі.
Я його навіть не люблю. Мене від нього пучить.
То що сталось із «Золотим Діамантом»?
Ви були найкращі.
Нічого.
Виступали кілька разів,
та потім Дженні захотіла переспати зі Стівом,
а Стів переспав із Джошем, і все просто розвалилось.
Мій дядько влаштував мене у газову фірму.
Я там працювала 35 років.
Круто.
Хоч ти й була трохи старша,
ми маємо спільних знайомих.
Ти знала братів Коліто?
Так. Я знала Рокі.
Я знав Ріккі.
Хто називає дітей Ріккі та Рокі?
Скажи. У них ще була сестра, теж Рікі. Р-І-К-І.
Що? Це божевілля.
Що з ними сталось?
У Рокі завагітніла подруга, він кинув школу й працював у автосалоні.
- Знаєш Джину Левеск? - Так, знала.
- З нею що сталось? - Завагітніла, кинула школу.
- Керрі Совальски? - Завагітніла.
- Ліза Фарґус? - Завагітніла, та школу закінчила.
Народила на п'ятому уроці.
Мені вона не подобалась.
Здається, вони з друзями подряпали мій «камаро».
Я добре дбав про ту машину, поки...Ти знаєш.
Так. Можна поцікавитися, що сталось?
Нема чого розповідати.
Я їхав по продукти для мами.
Нахилився, щоб станцію на радіо змінити,
а коли піднявся, то...
Вже все.
А ти як померла?
Рак легенів. Не дуже цікаво.
Всі ті цигарки мали наслідки.
Якщо тобі стане легше, ти виглядала дуже крутою.
Усі хлопці були в тебе закохані.
Це неправда.
Серйозно. Про тебе всі мріяли.
- Припини. - Я тебе малював.
Не оголеною, чи щось таке.
Це дивно, не варто було цього казати.
Нічого.
- Так. - Ми були дітьми.
Хочеш послухати музику?
Так, звісно.
Господи. Я люблю цю пісню.
Круто.
Може, це дивно, але...
Хочеш потанцювати?
Звісно.
Ти тільки поглянь.
Ви зрозуміли.
Він з нами говорить?
Ви нас бачите?
Куди ви йдете?
Додому.
Здається, ви йдете не в той бік.
Ні. Ріверсайд там.
Я не це сказав.
Сказав, що ви йдете не туди.
Про що ви?
Є інше місце. Може вас зацікавити.
Де воно? Що за місце?
Прямо дорогою.
Якщо шукаєте відповіді, ходіть зі мною.
Я не... Не знаю.
Та ну. Тобі навіть не цікаво?
Треба хоч подивитися.
Він каже, є інше місце. Це ж круто.
Ми навіть не знаємо, хто він.
Пане, хто ви? Як вас звати?
Ви не про те думаєте.
Добре. Я цього не робитиму.
Оскар удома. Я не можу блукати з якимось диваком.
Може, це єдиний шанс знайти відповіді.
Чому б не повернутися за Оскаром і не обговорити це?
Це місце не для нього.
Воно для вас.
Давай, Джун.
Ми знаємо, що чекає вдома.
А цей мужик розказує про щось круте.
Давай, ходімо.
Я не можу.
Тобі нудно в Ріверсайді. Мені нудно в Ріверсайді.
Чому це так?
Я не знаю.
Може, на це є причина.
Може, нам двом там не місце.
Давай.
Ходімо.
Будь ласка.
Я не можу.
Вибач.
Оскар би зі мною так не вчинив.
Але якщо хочеш піти,
я розумію.
Ні. Я хочу лишитися з тобою.
Я доведу тебе додому.
Якщо передумаєте, приходьте.
Всі дороги ведуть до Оушенсайду.
Привіт. Як воно? Мене розпирає від цікавості.
Ми говорили про школу.
Життя у всіх склалось доволі гімняно. Я й радий, що помер.
Звучить як гарний початок.
Потім ми послухали музику і трохи потанцювали.
Це чудово.
А потім вона заговорила про свого чоловіка.
Рея.
Вони були в шлюбі десь 40 років.
Тож вона сподівається, що після смерті він потрапить сюди, як Джун.
Тож ми просто будемо друзями.
О, мені шкода, друже.
Це нічого.
Просто шкода, бо ми класно провели час.
Вона така крута.
Іноді я думаю про те, що ніколи не знайду для себе когось крутого.
Це неправда.
Це все через «Бі Джіз».
Вони грали на радіо, коли я розбився.
Так жахливо грали, що я мав перемкнути станцію.
Я знаю, що у вас із Джун багато проблем.
Наче не багато.
Тобі пощастило, що вона тут.
Ніхто більше цього не має.
Усі на самоті.
Чому вам пощастило бути разом?
Я не знаю.
Але ти мав рацію щодо постера.
Я його там і залишу.
Супер.
Давай я зроблю тобі шоколадне морозиво,
щоб підняти настрій.
Господи, ні. Я піду.
- Іншим разом? - Ні.
Привіт.
Де ти була?
Гуляла.
Зовсім утратила лік часу.
Добре. Я хочу тобі щось показати.
Мені не сподобалось сваритися.
Тож я знайшов вихід.
Добре.
«Гострим угору».
Гострим угору!
І маленька виделка, що вказує на годинник.
Знаєш, як час вийшов.
Час і вказувати вище.
Це як гра слів.
Ясно. Зрозуміла.
Тепер, хто б не прибирав виделки,
ти чи я,
ми пам'ятатимемо, як їх треба класти.
Ти гарно придумав,
але ти розумієш, що ми не просто через виделки сперечались?
Так, знаю. А це про виделки.
Що не так?
Здається, ти не розумієш, як я почуваюсь.
Добре. Розкажи мені.
Я почуваюсь, наче в пастці.
Ти про що?
Про те, що ми дійсно в пастці тут.
Ми не можемо відходити від фонтану.
Вибач, але це так влаштовано.
Звідки нам знати, що ззовні нічого немає?
- Чого, наприклад? - Не знаю. Чогось. Будь-чого.
Я ніколи не чув, щоб хтось говорив про це.
Тут безпечно й гарно.
Тобто, навіть якби було щось інше,
ти б усе одно тут лишився?
Я не знаю.
Мені тут подобається.
Тут не так і погано. Глянь на будинок.
Перехід з кухні до вітальні такий плавний.
Мені подобається.
Він гарно обставлений.
Вбиральня тут значно краща, ніж була наша.
Але я не про будинок.
Щодня ми робимо одне й те саме.
І здається, що так буде вічно,
і це мене лякає.
- Я думаю, ти егоїстка. - Що?
Усі в цьому районі самотні, так?
- Господи. - Подумай.
Тільки ми разом.
Ми маємо бути вдячними.
Я намагаюся сказати тобі, як я почуваюсь.
А я думаю, твої почуття неправильні.
Як ти можеш таке казати?
Я не розумію, чому ти не можеш бути щасливою.
Чого ти від мене хочеш?
Я не знаю.
Я теж не знаю.
Назавжди
Творчий керівник Руслан Поліщук и щасливою.