‫גייסט‬
‫על כל המבקרים להירשם אצל פקידת הקבלה‬
‫- היידי ברגמן? - כן.‬
‫- הי. קולין בלפסט. - הי.‬
‫- מוכנה לראיון? - כמובן.‬
‫בואי איתי.‬
‫- בניין מדהים, נכון? - כן. יפהפה.‬
‫הומקאמינג‬
‫אז מה קורה עכשיו?‬
‫אגיש את הדוח שלי.‬
‫יסלימו את התלונה.‬
‫תהיה חקירה.‬
‫הם יבססו מה קרה, ויחליטו מי אשם.‬
‫מה איתי?‬
‫- מה זאת אומרת? - הייתי שם.‬
‫לא, מישהי כמוך, בסדר,‬
‫זה לא מה שהם מחפשים.‬
‫כמוני.‬
‫כן, בדרגה שלך. שכירה.‬
‫אבל מגיע לי להיענש, לא? על מה שעשיתי.‬
‫אני לא יודע.‬
‫פרק תשיעי עבודה‬
‫בוקר טוב.‬
‫אימא, ממש לא מתחשק לי לדבר עכשיו.‬
‫לי כן.‬
‫אז אנחנו באי הסכמה.‬
‫אני מקווה שאת יודעת שאין משהו שתוכלי לספר לי...‬
‫אנשים בטחו בי, אימא.‬
‫שיקרתי להם.‬
‫- בסדר. - זה לא בסדר.‬
‫נניח שלא. אז מה?‬
‫את לא מבינה.‬
‫מה אני לא מבינה?‬
‫שמה שעשית שם היה מסריח?‬
‫ידעתי את זה בפעם הראשונה שסיפרת לי על זה.‬
‫רק קיבלת תואר. היו לך, מה, שלוש שנות ניסיון?‬
‫והם רצו שתנהלי דבר שלם, חברה כזאת?‬
‫לשלם לך את המשכורת הזאת? זה היה מסריח.‬
‫מצטערת, אימא, אבל את לא יודעת על מה את מדברת.‬
‫אנשים מתפשרים.‬
‫עשית מה שהיית חייבת. עבדת במשהו.‬
‫העבודה שלי הייתה לעזור להם.‬
‫אולי לא.‬
‫הם דאגו שם שתהיי עסוקה,‬
‫אבל בכל פעם שדיברנו, את יודעת איך נשמעת?‬
‫מאושרת.‬
‫מפוצצת מאושר.‬
‫פשוט אמרתי לך מה שרצית לשמוע.‬
‫מה אני אמורה לעשות עכשיו?‬
‫ללכת לעבודה.‬
‫- היידי? - הי. תיכנס.‬
‫זה וולטר קרוז, 15 במאי 2018, שבוע שישי.‬
‫מה קרה לדגים?‬
‫נפטרתי מהם.‬
‫פאט מורגנ'ס‬
‫חשבתי שכך עדיף. לא התחברתי.‬
‫ראיתי שיש פה חבר'ה חדשים.‬
‫הקפטריה מפוצצת.‬
‫כן, אנחנו מתרחבים.‬
‫משהו בטח עובד, נכון?‬
‫מזל טוב.‬
‫תודה.‬
‫הם סיפרו לי על ההצבה שלי,‬
‫אז זה היה מעניין.‬
‫איך אתה מרגיש בנוגע לזה?‬
‫יופי. כן, לא, האמת היא שאני מתרגש.‬
‫אני חושב שאולי שרייר יוכל לבוא.‬
‫- לא, וולטר. - מה? אני יודע שהוא עם משפחתו,‬
‫אבל זה אפשרי.‬
‫שרייר צריך עוד זמן.‬
‫טוב, בטח, אבל זה אפשרי.‬
‫יוכלו לתקן אותו, כמו שעשית איתי,‬
‫ואז הוא יוכל לחזור. זה אפשרי.‬
‫אתה צודק. נכון.‬
‫או אפילו לסקי.‬
‫או מי שזה לא יהיה, ברגע שאתה לומד להכיר אנשים,‬
‫הם מתחילים להיהפך למשפחה.‬
‫או שהם לא ואתה מעמיד פנים.‬
‫אבל הפואנטה היא שכל זה יעבור ממש מהר.‬
‫הפגישה האחרונה שלנו, הרגשתי שזה פשוט היה יום אחד ארוך,‬
‫אז זה יהיה אותו הדבר.‬
‫את תראי.‬
‫ולא מדאיג אותך לחזור?‬
‫לא.‬
‫וזה מה שאתה רוצה לעצמך?‬
‫אני רוצה לסיים. וככה נעשה את זה,‬
‫אז אם אני לא אלך, הם ימצאו איזה ילדון‬
‫שאין לו מושג למה הוא מכניס את עצמו‬
‫אז זה עדיף ככה.‬
‫אני לא פוחד, אם זאת הכוונה שלך. אני יודע איך זה יהיה.‬
‫- פשוט דיברת על איך ש... - כן, היידי, אני יודע, אבל...‬
‫את רוצה לבוא לעבודה בכל יום?‬
‫- לא. - נכון.‬
‫לפעמים את מרגישה כאילו, "זין על העבודה הזאת".‬
‫אבל את באה בכל מקרה, נכון?‬
‫את יודעת שזה לא משהו שלא תוכלי להתמודד איתו. זה די אותו הדבר.‬
‫חוץ מזה, ההצבה מחדש תהיה כמה, תשעה חודשים?‬
‫אהיה חופשי.‬
‫אולי אחזור לבקר אותך.‬
‫אם תרצי.‬
‫זה יהיה נחמד.‬
‫- את לא צריכה לשקר לי. - אני לא.‬
‫פשוט, אולי לא אהיה פה.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אני לא יודעת. זה לא תמיד תלוי בי.‬
‫טוב. איפה שלא תגמרי,‬
‫פשוט אצטרך לעלות על עקבותייך.‬
‫אולי כבר תהיה אדם אחר לגמרי.‬
‫אין סיכוי. לא אשתנה.‬
‫בכל מקרה...‬
‫אני ממש מעריך את מה שעשית למעני, היידי.‬
‫תודה לך.‬
‫על לא דבר.‬
‫לולא את, לא נראה לי שהייתי מסוגל לחזור, אז...‬
‫אמרתי משהו, או...‬
‫וולטר, אם...‬
‫היי, אני... לא אכלתי.‬
‫תרצה לבוא איתי לקפטריה?‬
‫כבר אכלתי, אבל בטח. חשבתי שזה אסור.‬
‫כלומר, זה היום האחרון שלך. מה הם יעשו?‬
‫כן. בסדר.‬
‫כן?‬
‫נלך.‬
‫אני מבינה.‬
‫ומתי התאריך האחרון שנוכל ליידע אתכם בנוגע לזה?‬
‫אחזור אליך.‬
‫תראו אותך.‬
‫אז מה הוא אמר?‬
‫מי?‬
‫הבחור ממשרד ההגנה.‬
‫הבחור ממשרד ההגנה... הוא יגיש את זה.‬
‫הייתי צריך להישאר פה. חטפתי פאניקה מזוינת.‬
‫החמרתי את המצב. איך אסביר...‬
‫- אתה לא צריך להסביר. - לא, אני כן, לידיה.‬
‫זה מה שאני מנסה לומר, בסדר?‬
‫יהיו השלכות. אולי נאבד...‬
‫תדבר עם רון?‬
‫כן, אחר הצהריים, במשרדו.‬
‫טוב, אז נהיה בסדר.‬
‫זין על רון. הוא אפילו לא אוהב אותי.‬
‫אני לא מתאים לכל הדבר הזה.‬
‫רון לא צריך חבר. איך הוא מכנה אותך?‬
‫- מה? רוצח? - רוצח.‬
‫זה מה שרון צריך.‬
‫- מה שעשיתי... - מה שעשית לא חשוב.‬
‫- מותק, את לא מבינה. - אני כן.‬
‫אתם, הבחורים, דואגים זה לזה.‬
‫אני צריך לספר לך משהו.‬
‫בסדר.‬
‫- שנכניס את זה לקופסה? - לא. אני רוצה לומר את זה.‬
‫לא. אני לא רוצה...‬
‫עשיתי משהו. משהו קרה.‬
‫ולספר לי עליו לא ישנה את זה.‬
‫אז מה עושים?‬
‫מכניסים לקופסה וממשיכים הלאה.‬
‫יופי.‬
‫הנה.‬
‫זה איננו.‬
‫אני אתגעגע לבחור הזה.‬
‫רואה את הקולר הזה פה? זה הקולר שלי.‬
‫איש לא משתמש בו מלבדי.‬
‫אבל אם כן תשתמש בו, אל תמרח עליו נזלת.‬
‫- למה שאמרח עליו נזלת? - היי, וולט.‬
‫את יודעת מה הקטע בך?‬
‫מה?‬
‫את תמיד חצי במקום אחר.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫איך זה נשמע שם בפנים?‬
‫איפה? בראש שלי?‬
‫כן. יש מוזיקה ממש חזקה?‬
‫לפעמים, כן.‬
‫נראה שפספסנו את זה.‬
‫תן לי דקה. שב.‬
‫שבוע שישי‬
‫חשובה, מה?‬
‫מה אוכל לומר?‬
‫אני לא אוהבת לאכול לבד.‬
‫בסדר. נוכל לדבר על זה בהמשך, בבקשה?‬
‫כן. בטח. אבל אני חייב לדעת עד מחר בבוקר.‬
‫- היידי. - היי.‬
‫- מה קורה? - היי, אקח את זה.‬
‫היי, היידי, מה דעתך על בשר מיושן?‬
‫זה... מה?‬
‫למה אתה שואל את זה?‬
‫כי כשאנשים שומעים את המילה "מיושן" ו"בשר",‬
‫הם מתחרפנים מזה.‬
‫- השולחן הזה רק הגיע לכאן? - מה? כן.‬
‫עכשיו אני צריכה להתחיל מחדש.‬
‫אילו הקשבת למה שאמרתי, היית...‬
‫הי. ברוכים הבאים. הזדמן לכם להביט בתפריט?‬
‫- הי. - חלב!‬
‫תוכלי פשוט להביא המון לחם, כמה שיותר מהר, בבקשה? תודה.‬
‫- אולי קצת צבעים. - זה רעיון טוב, תודה.‬
‫כמו יין. וזו בדיוק הפואנטה שלי.‬
‫מה?‬
‫מה ההבדל בין יין לבין בשר מבחינת הצרכן?‬
‫- מיס? - טריות, נכון?‬
‫- אנשים רוצים בשר טרי ויין מיושן. - מיס! תני לי עוד קפה?‬
‫למה הם שונים? מדובר באריזה.‬
‫זה פשוט שכנוע בסיסי.‬
‫- יין בשר? - לא!‬
‫מה שאני אומר זה שאם...‬
‫- תודה רבה. - תודה.‬
‫- איך הכול? - בסדר. תודה.‬
‫- תודה. - בבקשה.‬
‫מיס? האוכל שלי? אני מחכה.‬
‫- אבדוק מה איתו. - נניח שחותכים את זה.‬
‫אני לא מבינה איך יש משהו שהוא טרי‬
‫ויש משהו שהוא לא טרי ואז זה רעיון טוב.‬
‫את גורמת לזה להישמע מטומטם.‬
‫- מה? אולי זה מטומטם! כן! - בסדר, תודה.‬
‫האגף שלך.‬
‫מה הבעיה שלך? למה אי אפשר פשוט לדבר על זה?‬
‫- אם תסכימי... - אז תעזוב.‬
‫פאקינג לא ייאמן! תראה מה עשית!‬
‫- מה, אני? - כן, אתה. לך תזדיין!‬
‫תודה שהמתנתם.‬
‫גברת טרוטר, מה שלומך?‬
‫גברת טרוטר?‬
‫גברת...‬
‫גברת טרוטר?‬
‫מה זה?‬
‫ניוקי. יום שלישי זה יום איטלקי.‬
‫- לא תאכל? - כן.‬
‫בטח.‬
‫האמת היא שזה די טעים.‬
‫כן, האוכל פה לא רע. מעולם לא אכלת פה?‬
‫אסור לנו.‬
‫זה לא נראה הוגן.‬
‫אתה צודק. זה לא.‬
‫חשבתי על המסע ההוא בדרכים.‬
‫- כן? - כן.‬
‫מה איתו?‬
‫פשוט, איך זה יהיה. איך שמעולם לא עשיתי את זה.‬
‫אולי זאת בעיה שאנחנו צריכים לתקן.‬
‫לדעתי אתה צודק.‬
‫נעשה את זה.‬
‫כשאחזור.‬
‫מה היה שם העיר ההיא?‬
‫- פיש... - פיש קמפ.‬
‫לא, זה לא היה השם. זה היה...‬
‫פיש... או משהו פיש.‬
‫היידי?‬
‫פיש קמפ‬
‫פיש קמפ.‬
‫- המפה בכיס שלך? - כן.‬
‫אני לא מאמינה שלא מביך אותך לשלוף אותה.‬
‫פיש קמפ.‬
‫לאן ניסע אחרי זה?‬
‫נראה.‬
‫אפשר...‬
‫מה לעזאזל היא עושה?‬
‫הומקאמינג גייסט‬
‫כן. תודה, מר קארוור.‬
‫הנה זה, למקרן. בדיוק בדקתי אותו.‬
‫השקופיות המעודכנות לפרזנטציה שם.‬
‫הבחור הזה כל הזמן מתקשר אליי. תודה.‬
‫הומקאמינג - ממצאים ויישומים של טיפול חדש ומהפכני‬
‫- צהריים טובים, גבירותיי ורבותיי. - צהריים טובים.‬
‫אני קולין בלפסט.‬
‫ואז?‬
‫בלפסט ברח מהראיון.‬
‫הסעתי את ברגמן הביתה.‬
‫והיא אישרה את ה...‬
‫מזימה הזאת?‬
‫עד כמה שיכלה. היא הייתה... נסערת.‬
‫אז תסלים את זה אל המפקח הראשי?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫יופי.‬
‫גייסט אקזקיוטיב, איך אפשר לעזור?‬
‫הי, מדברת פם ביילי ממשרד ההגנה.‬
‫יש לי פה בעיה. היא די דחופה.‬
‫החלטה: הסלמת התלונה‬
‫הסלמת התלונה‬
‫באופן אישי‬
‫אני מעיד‬
‫על מהימנות‬
‫ההמלצה שלי.‬
‫לחץ כדי לאשר‬
‫תומס קרסקו קצין ציות‬
‫גלוריה מוריסו, מזרח רחוב פורס 1201 ולדוסטה, ג'ורג'יה 31606‬
‫זה נראה בסדר.‬
‫טוב.‬
‫ראינו הרבה אנשים, הרבה אופציות,‬
‫חלקם מועמדים מנוסים מאוד, אבל...‬
‫מהו ניסיון, היידי?‬
‫מהו?‬
‫כן. כלומר, זה בעצם פשוט היכרות, נכון?‬
‫היכרות עם העבר, עם מהות הדברים.‬
‫אבל מה עם העתיד? איך שהדברים יוכלו להיות?‬
‫נראה לי שאני מבינה אותך.‬
‫מה שאנחנו צריכים זה תשוקה, פוקוס.‬
‫מסירות בלתי פוסקת למשהו‬
‫שאולי לא ברור באותו רגע כי הוא עדיין לא קיים.‬
‫ידהים אותך כמה קשה למצוא אנשים כאלה.‬
‫אתה שואל אם אני... אם יש לי האיכויות האלה?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫אני יודעת שהניסיון שלי מוגבל וה...‬
‫ההכשרה שלי לא קשורה ישירות,‬
‫אבל אני בהחלט נלהבת...‬
‫אתה יודע, שיהיה לי... תפקיד ב...‬
‫יצירת... להיות חלק מ...‬
‫זה.‬
‫זה נהדר.‬
‫תקשיבי, תודה רבה שבאת עד כאן.‬
‫אם אוכל להבהיר את זה עוד קצת?‬
‫בטח.‬
‫אתם מחפשים מישהו שלא יתאפק.‬
‫שמוכן לבנות את חייו סביב העבודה הזאת.‬
‫זאת אני. זה מה שאני רוצה. אני...‬
‫אני מוכנה להשקיע בזה את הנשמה שלי‬
‫ולתת לזה כל מה שיש לי, מההתחלה ועד הסוף.‬
‫לגמרי.‬
‫מנטשיניל‬
‫תודה. מכאן?‬
‫הקבלה.‬
‫- מכאן? - כן.‬
‫- בסדר. - נתראה. תודה.‬ מההתחלה ועד הסוף.‬