ГЕЙСТ
УСІ ВІДВІДУВАЧІ МАЮТЬ ЗАРЕЄСТРУВАТИСЯ В АДМІНІСТРАТОРА
- Гайді Бергман? - Так.
- Вітаю. Колін Белфаст. - Вітаю.
- Готові до співбесіди? - Так.
Ходімо зі мною.
- Чудова будівля. - Так. Красива.
ПОВЕРНЕННЯ
І що буде далі?
Я напишу звіт.
Скаргу буде розглянуто.
Буде розслідування.
Вони встановлять, що сталося, і вирішать, хто за це відповідальний.
А як щодо мене?
- Що ви маєте на увазі? - Я була там.
Такі, як ви,
навряд чи їх цікавлять.
Такі, як я.
Так. Працівники вашого рівня.
Але я заслуговую на покарання, чи не так? За те, що я зробила.
Я не знаю.
ДЕВ'ЯТА СЕРІЯ РОБОТА
Доброго ранку.
Мамо, я не хочу зараз говорити.
А я хочу.
Тут ми не погоджуємося.
Ти ж знаєш, що можеш розказати мені все.
Люди довіряли мені, мамо.
Я брехала їм.
- Нічого. - Ні, так не можна.
А якщо й так. Що тоді?
Ти не розумієш.
Чого я не розумію?
Що ти займалася там чимось підозрілим?
Я зрозуміла це одразу, коли ти розповіла.
Бо ти нещодавно отримала диплом. Скільки ти мала досвіду, три роки?
А вони хотіли, щоб ти керувала таким закладом?
Платити тобі таку зарплатню? Це було підозріло.
Вибач, мамо, але ти не знаєш, про що говориш.
Люди йдуть на компроміс.
Ти це зробила. Отримала роботу.
Я мала допомагати їм.
Можливо, й ні.
Ти була там зайнята,
але коли ти дзвонила, знаєш, якою ти здавалася?
Щасливою.
Аж сяяла.
Я говорила те, що ти хотіла почути.
І що мені тепер робити?
Іди на роботу.
- Гайді. - Привіт. Заходь.
Це Волтер Круз, 15 травня 2018 року, шостий тиждень.
Куди поділися рибки?
Я їх позбулася.
У ТОВСТОГО МОРГАНА
Я вирішила, що так буде краще. Не змогла до цього звикнути.
Я бачив, приїхали новачки.
Їдальня переповнена.
Так, ми розширюємося.
Значить, терапія працює?
Вітаю.
Дякую.
Мене знову відправляють служити,
це цікаво.
Як ти ставишся до цього?
Нормально. Мені навіть кортить.
Може, Шраєр зможе поїхати.
- Ні, Волтере. - Що? Я знаю, він зі своєю сім'єю,
але ж це можливо.
Шраєру потрібно більше часу.
Так, але ж це можливо.
Його можна вилікувати, як мене,
і тоді він зможе повернутися. Це можливо.
Ти правий. Саме так.
Може, навіть Лескі.
Чи хто завгодно, щойно ти пізнаєш людей ближче,
вони стають як рідні.
Або ні, тоді ти вдаєш.
Але справа в тому, що це все пролетить дуже швидко.
Як у минулому відрядженні,
тож це буде майже те ж саме.
Побачиш.
І тебе не турбує це повернення?
Ні.
І ти цього хочеш?
Я хочу, щоб усе закінчилося. Тільки так це можна зробити,
якщо я не поїду, вони знайдуть якогось пацана,
хто гадки не матиме, куди він їде,
тож так буде краще.
Я не боюся, якщо ти це мала на увазі. Я знаю, що там буде.
- Просто ти казав, що... - Гайді, я знаю, але...
Тобі подобається ходити на роботу щодня?
- Ні. - Саме так.
Іноді хочеться сказати: «До біса роботу».
Але ж ти приходиш?
Немає такого, з чим би не можна було впоратися. Це майже те ж саме.
Відрядження триватиме лише дев'ять місяців.
Я буду вільним.
Можливо, повернуся і провідаю тебе.
Якщо ти захочеш.
Я була б рада.
- Не треба мене підбадьорювати. - Ні.
Я не впевнена, що буду тут.
Куди ти збираєшся?
Поки не знаю. Це не завжди залежить від мене.
Ясно. Але де б ти не була,
я знайду тебе.
Можливо, ти станеш зовсім іншим.
Ні за що. Я ніколи не змінюся.
Хай там як...
Я дуже ціную те, що ти зробила для мене, Гайді.
Дякую.
Будь ласка.
Навряд чи я зміг би туди повернутися, якби не ти...
Я сказав щось чи...
Волтере, якщо...
Я ще не їла.
Підеш зі мною в їдальню?
Ну, я вже поїв, але так, звичайно. Я не думав, що це дозволено.
Це ж твій останній день. Що вони зроблять?
Так. Гаразд.
Гаразд?
Ходімо.
Я розумію.
Коли найпізніше ми маємо повідомити вас?
Я передзвоню вам.
Поглянь на себе.
Що він сказав?
Хто?
Хлопець з Міноборони.
Хлопець з Міноборони... Він напише звіт.
Треба було залишитися там. Я запанікував.
Тільки зробив гірше. Як я поясню...
- А ти й не повинен. - Ні, повинен, Лідіє.
Це я хочу сказати.
Будуть наслідки. Ми можемо втратити...
Ти поговориш із Роном?
Так, сьогодні в його офісі.
Тоді все буде гаразд.
До біса Рона. Я йому не подобаюсь.
Я в це все не вписуюсь.
Рону не потрібен друг. Як він тебе називає?
- Як? Вбивця? - Вбивця.
Ось хто потрібен Рону.
- Те, що я зробив... - Це не має значення.
- Люба, ти не розумієш. - Ні, розумію.
Ви, хлопці, дбаєте один про одного.
Я маю тобі дещо сказати.
Гаразд.
- Відкладемо це? - Ні. Я хочу сказати це вголос.
Ні. Я не хочу...
Я зробив дещо. Дещо трапилося.
А якщо ти мені про це скажеш, нічого не зміниться.
То що будемо робити?
Відкладемо це і житимемо далі.
Добре.
Ось так.
Усе в минулому.
Мені бракуватиме того хлопця.
Бачите цей фонтанчик? Це мій фонтан.
Крім мене, ним ніхто не користується.
Та якщо користуватимешся, не витирай тут шмарклі.
- Навіщо витирати шмарклі? - Волте.
Знаєш дещо про себе?
Що?
Ти завжди відволікаєшся.
- Справді? - Так.
Наче до чогось прислухаєшся.
У моїй голові?
Наче до якоїсь гучної музики.
Так, іноді.
Схоже, ми запізнилися.
Дай мені пару хвилин. Присядь.
ТИЖДЕНЬ 6
Ти тут велике цабе?
Що я можу сказати?
Я не люблю їсти сама.
Поговоримо про це пізніше?
Так. Але я маю знати завтра до ранку.
- Гайді. - Привіт.
- Як справи? - Давай мені це.
Гайді, як ти ставишся до зрілого м'яса?
Що?
Чому ти питаєш?
Коли люди чують слова «зріле» та «м'ясо»,
вони дуже хвилюються.
- Ти обслуговувала той столик? - Що? Так.
Знову все з початку.
Якщо ти чула, що я казав...
Вітаю. Ви щось вибрали?
- Привіт. - Молоко!
Можете принести нам хліба якнайшвидше? Дякую.
- Може, кольорові олівці. - Гарна ідея.
Вино. Ось до чого я.
Що?
Яка різниця між вином і м'ясом для споживача?
- Пані. - Свіжість, так?
- Люди хочуть свіжого м'яса, зрілого вина. - Можна мені ще кави?
То в чому різниця? Уся справа в упаковці.
Це просто базове переконання.
- М'ясне вино? - Ні!
Я кажу про те...
- Дуже дякую. - Дякую.
- Вам сподобалося? - Так. Дякую.
- Дякую. - Будь ласка.
Пані. Де моя їжа? Я довго чекаю.
- Я перевірю. - Це можна порізати.
Не розумію, як можна мати щось свіже
і водночас несвіже, і це хороша ідея.
Це безглуздо.
- Що? Може, й так! Так! - Дякую.
- Даро, твій ряд. - Пробач.
Що таке? Чому ми не можемо поговорити про це?
- Якби ти погодилася... - Тоді йди.
От лайно! Що ти наробив!
- Хто, я? - Так, ти. Пішов ти!
Дякую за очікування.
Пані Троттер, як справи?
Пані Троттер?
Пані...
Пані Троттер.
Що це?
Ньокі. Вівторок — італійський день.
- Ти будеш їсти? - Так.
Звичайно.
Це дуже смачно.
Так, їжа тут непогана. Ти ніколи не їла тут раніше?
Нам не дозволено.
Це нечесно.
Ти правий. Так і є.
Я думала про дорожню поїздку.
- Справді? - Так.
Про що ти думала?
Як це буде. Я цього ніколи не робила.
Цю проблему треба вирішити.
Ти правий.
Давай це зробимо.
Коли я повернуся.
Як називалося те місто?
- Фіш... - Фіш-Кемп.
Ні, не це місто.
Ні. Не Фіш-Кемп.
Гайді.
ФІШ-КЕМП
Фіш-Кемп.
- Мапа у тебе в кишені? - Так.
Невже тобі не соромно її дістати?
Фіш-Кемп.
Куди поїдемо після цього?
Подивимось.
Можна...
Якого дідька вона робить?
Повернення ГЕЙСТ
Так. Дякую, пане Карвер.
Це для проєктора, я щойно перевірила.
Оновлена презентаційна дошка там.
Він мені постійно дзвонить. Дякую.
Повернення — результати та застосування революційно нового методу лікування
- Доброго вечора, панове. - Доброго вечора.
Я Колін Белфаст.
А потім?
Белфаст утік, так нічого й не розповівши.
Я відвіз Бергман додому.
І вона підтвердила...
Змову?
Наскільки змогла. Вона була засмучена.
І ти віддаси цю справу головному інспектору?
Так.
Гаразд.
Добре.
Дирекція «Гейст», чим можу допомогти?
Це Пем Бейлі з Міністерства оборони.
Виникла проблема. Дуже термінова.
Рішення: Скаргу прийнято до розгляду
Скаргу прийнято до розгляду
Я особисто
засвідчую
достовірність
своєї рекомендації.
Натисніть для підтвердження
ТОМАС КАРРАСКО КОНТРОЛЬ ЗА ДОТРИМАННЯМ ЗАКОНОДАВСТВА
Глорія Моріссо 1201 E Форс-Стріт, м. Валдоста, Джорджія
Виглядає непогано.
Добре.
Ми проводили співбесіди з багатьма,
деякі з них були дуже досвідчені.
Що таке досвід, Гайді?
Що це таке?
Так. Хіба це не проста обізнаність?
Обізнаність із минулого, й усе таке.
А як же майбутнє? Як щодо того, як все могло б бути?
Думаю, я розумію, про що ви.
Нам потрібна пристрасть, зосередженість.
Неухильне прагнення чогось,
що може бути незрозумілим, тому що цього ще не існує.
Ви будете здивовані, як важко знайти таких людей.
Ви хочете запитати... Чи є в мене ці якості?
Так.
Я знаю, що мій досвід дещо обмежений...
Моя підготовка не має прямого відношення до цього,
але я, безумовно, прагну...
Знаєте, зіграти... Зіграти роль...
Створити... Щоб стати частиною...
Цього.
Це чудово.
Дякую, що прийшли.
Можна дещо запитати?
Так.
Ви шукаєте того, хто не буде стримуватися.
Хто готовий присвятити життя цій роботі.
Це про мене. Я саме цього хочу.
Я готова вкласти душу в цю справу
і віддати все від початку до кінця.
Повною мірою.
МАНЦИНЕЛА
Дуже дякую. Сюди?
Приймальня.
- Сюди? - Так.
- Добре. - До зустрічі. Дякую.
Творчий керівник Руслан Поліщук я.