ÎN SEZONUL PRECEDENT
Centrul avea o capacitate de 18 soldați.
Le-am folosit dosarele medicale ca să-i găsim pe cei cu sindrom posttraumatic.
UN TRATAMENT REVOLUȚIONAR
Le-am dat medicația ca să vedem dacă le-a fost ștearsă memoria.
Nu-ți aduci aminte?
Nu.
PENTRU VIAȚĂ!
Le-ai luat? Știi ce sunt?
L-ai pus pe Walter Cruz să mai mănânce o porție?
După ce-și luase deja doza completă?
N-o să mai fie bun de nimic!
Am o problemă aici. E urgent.
Ce i-ați făcut?
Cercetez o plângere legată de Walter Cruz.
Am câteva întrebări
despre un program Geist, Homecoming. Vă spune ceva?
Nu.
Oricum, programul a fost suspendat.
Dacă faci asta, ai putea fi promovat la Redwood.
Poate te duc la fermă să-l cunoști pe dl Geist.
Cu ce v-ați ocupat la Homecoming?
O să depună plângerea.
Asta e realitatea. Pe asta ar trebui să ne concentrăm.
Proiectul? Audrey, despre mine e vorba!
DOAR PENTRU LABORATOR
Am discutat cu dl Geist toate astea.
Ai vorbit cu Geist?
Da, la ferma lui. Ai fost acolo?
Continuăm?
Alo! Ești?
La naiba!
Hei!
Hei, ajutor!
Ajutor!
Hei!
La naiba!
REINTEGRARE
EPISODUL UNU OAMENI
E totul în regulă, domnișoară?
Unde mergeți?
A venit aici.
Cine?
Nu știu.
Vreau doar să vă ajut, da?
Da.
Spuneați că a fost un tip aici și a fugit?
V-a făcut ceva?
Ce-i asta?
Ce anume?
Bine. Haideți să...
Eu sunt Donna. Dv.?
Vreți să vedeți dacă aveți vreun act de identitate la dv.?
Sau orice cu numele dv.
Căutați și în pantaloni.
Vreau doar să mă uit.
Jacqueline.
DEPARTAMENTUL VETERANI JACQUELINE CALICO
Sunteți veterană?
Da.
Bine, Jacqueline. Mergem la doctor.
Să încercăm să aflăm ce se întâmplă, bine?
Bine?
URGENȚE
În cât timp primiți rezultatele de la RMN?
Completați acest formular, vă rog.
Buddy, iar?
Dacă vrei, cumpără o butelie nouă.
- Știți că nu-mi permit. - Nu e problema mea.
Aveți una nouă, electrică, stă acolo degeaba.
Da, e pentru noi.
Nu e magazin de echipamente medicale, ci salon de Urgențe.
- Altceva? - Vorbiți cu toți
ca și cu niște idioți sau doar cu pacienții?
Până aici, da?
Scuze. Jacqueline. Ce te aduce aici?
Polițista m-a adus aici.
Am vorbit cu ea și spunea că ești cam dezorientată.
Da, sunt.
Încercăm să înțelegem ce ți s-a întâmplat.
Ziceai că era un tip cu tine. Te-a lovit? În cap?
Nu știu.
Bine. Te examinez rapid.
Jacqueline, care e adresa ta?
Nu știu.
Atunci, când e ziua ta?
Nu știu.
Îți dai jos haina, te rog?
Vreau să te auscult la plămâni.
Bine.
Inspiră.
Încă o dată.
Drăguț! Ce e acolo, o pasăre?
O ce?
Pe braț.
TRUPE AEROPURTATE
Bine, Jacqueline.
Acum, aș vrea să fii sinceră cu mine.
Te droghezi intravenos?
Nu.
- Ai venit doar pentru pastile? - Nu!
Așteaptă aici, te rog.
Nu e bine.
Ai face bine să le spui ceva logic, scumpo.
Inventează, dacă trebuie.
La naiba!
Arată-mi.
Arată-mi. E-n regulă.
Da...
Te-a prins, ce mai!
Nu face pe proasta cu mine.
Acum, sunt doar pe iarbă și bere,
dar în tinerețe mă distram la greu.
Nevastă-mea spunea: „Mă mir că n-ai murit până acum.”
Dar a murit ea.
Îți place să te distrezi, clar.
Nu cred că mă droghez.
Nu contează ce crezi tu, ci ce cred ei.
Cine sunt „ei”?
Doctorul ăla și polițistul Poze-nas.
Ăsta e pericolul tău actual.
O să-ți facă analize de sânge
și te țin aici câteva zile, până vin rezultatele.
Dacă găsesc heroină, ajungi pe mâna judecătorului.
Unde te duci?
Pe bune, acum?
- În fiecare zi apar oamenii ăștia. - Știu.
Salut, agent Poze-nas! Ce mai faci?
- E Posenaz. - Și eu cum am zis? Poze-nas.
- Unde s-a dus? - Unde e?
Supraveghează cineva aici?
Cine?
Femeia care era lângă Buddy.
Toate echipajele...
Ne poți ajuta? Te rog!
Scuze.
Hei!
Ai scăpat.
Vine cineva să te ia?
Cunoști localul ăsta?
Skins? Da.
Mă poți duce acolo?
Acum?
Bine, cred că mă pot organiza.
Da. Urcă.
DEPĂȘEȘTE MOMENTUL DE LA FERMA LUI LEONARD GEIST
Nevastă-mea a murit în spitalul ăla.
N-au spus decât: „Ne pare rău. Poftiți factura.”
Încă mai plătesc la ea.
Un piolet.
Încă mai sunt comori în munți,
dacă știi unde să cauți.
Problema e că eu habar n-am unde să caut.
Deci ai fost în armată, nu?
Moartea din cer.
„Moartea din cer”?
Ești din trupele aeropurtate, nu? Tatuajul.
Da. Cred.
Am înțeles.
Odată, așa m-am prăjit cu Percocet...
- Eram la o herghelie... - Nu sunt drogată!
O tot repet.
M-am trezit într-o barcă.
Era un bărbat care a fugit de mine.
Iar doctorul mă acuză...
Indiferent cum s-a întâmplat,
dacă am făcut ceva rău, habar n-am ce anume.
E-n regulă. Nu te acuz de nimic.
Cum ai ajuns acolo?
Cum am spus. Nu știu.
Bine, am înțeles.
Dar chiar nimic?
Nu-ți mai aduci aminte de nimic înainte de barcă?
Prosoape.
Ce?
Îmi aduc aminte de prosoape. Asta-mi amintesc.
Mici. Erau roșii.
Dar nu ai voie să le atingi.
Sunt pentru ocazii speciale?
Exact.
„Ocazii speciale.”
Vezi? E...
E al naibii de ciudat.
Hai acum...
Chiar trebuie să plângi?
Mergem la Skins, poate te ajută.
Nu plâng.
Bine.
SKINS CAZARE & MÂNCARE
Doamne! Ce tare era localul ăsta!
Chelnerițele purtau topuri fără bretele.
Arătau multă piele.
Aveau și cartofi în coajă. Ingenioasă idee.
Hei.
Erau prăjiți de trei ori.
Așa ajungeau să fie așa.
Ești sigur că ăsta e localul?
Da. E Skins.
Un bogătan din Calgary a cumpărat motelul,
a decis să-l facă local de familie și a concediat toate chelnerițele.
Așa procedează.
Cine?
Scârbele de oameni...
Cei sus-puși.
Iau orice vor, restul pot să putrezească.
Nu recunosc nimic de aici.
Poate ai nevoie de un somn bun.
Am o saltea acasă.
Acum, e pe verandă, pentru că s-a băgat pisica după ea.
O să ne faci probleme?
Kyle, amice!
Nu cu tine vorbeam, Buddy. Ți-am zis să nu mai vii pe aici.
Am fost aici? Când?
Mi-ai spus să mă duc naibii. Ăsta e un local de familie, da?
Scutește-mă, Kyle!
Când veneam aici, te târai pe jos,
căutându-ți cheile, te făceai muci.
Ai grijă cum vorbești!
Mai ții minte când a venit neamțul ăla
și ți-a frecat-o în baie,
iar apoi ai dat de băut la toată lumea?
Ce naiba s-a întâmplat cu localul ăsta?
- Nu depinde de mine. - Scutește-mă!
Terminați!
Amândoi, vă rog.
Când am fost aici?
Ieri, cu amicul tău. A trebuit să spăl pe jos.
Eram cu un amic?
Nu știu. Ați țipat unul la altul.
Am venit să te ajut...
- Și mi-ai zis să mă car. - Mai știi ce vorbeam?
Habar n-am. De ce mă întrebi pe mine?
Nu-mi amintesc să fi fost aici.
Se mai întâmplă.
Ați băut bere și whisky toată după-amiaza.
Mai ai bonul?
Cum? De ce?
Poate e un nume pe bon.
Nu am... Vă rog să plecați.
Kyle, ascultă.
Doamna e veteran.
Și-a servit patria.
Nu-i așa, Jackie?
Da, așa e. „Moartea din cer.”
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Deci ce zici, Kyle?
Avem aici o eroină.
Nu poți arăta puțină recunoștință?
Începe să se aglomereze.
Sunt multe bonuri...
Ne ocupăm noi.
Eu și nevastă-mea ne mai certam.
N-am lăsat-o niciodată lată într-o barcă,
dar aruncam cu obiecte și țipam.
Odată, a căzut de pe verandă.
Cum?
Mă gândeam că, dacă tipul ăsta e prietenul tău,
poate v-ați ambalat și...
Nu, nu are logică.
Cu siguranță, a fost vina lui.
L-am găsit.
„Șase Budweiser, patru Maker's Mark.”
Ce e ăla? Un „A”?
CAMERA NUMĂRUL 214
Nu știu.
Dar a trecut nota pe cameră. Stă aici.
- Hei! - Ce?
Nu te duce acolo!
Habar n-ai în ce te bagi.
Ne-am certat. Poate el mi-a făcut asta.
Mă duc s-aduc pioletul.
Menajera.
Acum, ce naiba facem?
Ai pastilele înăuntru și nu poți respira.
Ce? Dumnezeule!
- Scuze, doamnă. - Ce e?
Ne puteți ajuta? E tata.
Are pastile în casă, nu poate respira.
Va fi bine, tată.
A uitat pastilele. Deschideți?
- Mă tem. - Vă rog.
- Sigur. - E bine.
Va fi bine.
Bine.
Mulțumim.
E-n regulă, tată.
Doamne!
Bun.
E un pepene.
E adevărat.
Am văzut că ai spus că sunt tatăl tău,
nu soțul tău, ceea ce e-n regulă, cred.
Cu tubul de oxigen, o mai duci câțiva ani în plus.
Uite.
DOAR PENTRU LABORATOR GEIST
Dumnezeule mare!
Sunt de o sută?
„Alex Eastern.”
Îl cunoști?
Nu.
- Atunci... - Alex Eastern.
Măcar avem un nume, nu?
Ăștia cine sunt?
Nu știu.
În ce naiba te-ai băgat?
- Nu știu. - Ba știi. Tu ești, nu?
- Da. - Doamne! Ai făcut ceva.
Tipul ăsta v-a pus X-uri pe față.
- Gândește-te. - Încerc.
Ce naiba?
Buddy...
Buddy, uite! Tatuajul se șterge.
Fiole cu droguri, grămezi de bani.
Nu știu ce i-ai făcut tipului ăsta,
în ce rahat v-ați băgat tu și tovarășii tăi de arme,
dar nu vreau să fiu implicat.
Doamne...
Mă simt prost, să știi.
Doar că...
Am nevoie de ei.
Credeam că mă ajuți.
Da.
Scârbe sunt oamenii...
Redactor Robert Ciubotaru