‫מה לע...‬
‫היי!‬
‫היי, הצילו!‬
‫הצילו!‬
‫היי!‬
‫הומקאמינג‬
‫ראית את השער שם?‬
‫לא הסעת את הטנדר שלך דרכו, אז אני מניח שראית אותו.‬
‫זה הבניין של גייסט שם?‬
‫נכון.‬
‫אתה יודע, המסיבה תתקיים רק מחר.‬
‫אתה עובד שלהם?‬
‫עבדתי.‬
‫לפני שהחארות הגיעו לשם.‬
‫פרק 7: שוב‬
‫למה אתה רוצה לנאום בהשקה?‬
‫למה את מדברת אליי ככה?‬
‫- איך? - כאילו את מכירה אותי.‬
‫כאילו אנחנו צוות.‬
‫לפני שבועיים אפילו לא הכרתי את השם המזוין שלך.‬
‫אתה מכיר אותו עכשיו.‬
‫נוכל להתגבר על זה, לאונרד. אני יודעת שההרגשה...‬
‫לא, אין הרגשה...‬
‫אני רואה מה קורה סביבי, בסדר?‬
‫אני לא צריך טיפול פסיכולוגי. אני צריך מסור חשמלי מזוין.‬
‫אני מנסה לעזור לך.‬
‫אנחנו צריכים להיות גמישים, לשתף פעולה, ואז המצב יחזור לקדמותו.‬
‫המצב לא יוכל לחזור לקדמותו.‬
‫אז די לנסות למכור לי את הזיבולים המחורבנים האלה‬
‫ולהגיד לי שזה קרם עוגיות, בסדר?‬
‫יש לנו שותף חדש. אין לנו ברירה!‬
‫"שותף."‬
‫כן, זה פשוט מעולה.‬
‫תקרא לזה איך שתרצה.‬
‫אבל הם הממונים פה, גם אם לא נאהב את זה.‬
‫כן, בטח. ואת אוהבת את זה.‬
‫אני מקבלת את זה. אני מקבלת את המציאות.‬
‫הנה המציאות.‬
‫זאת החברה המזוינת שלי,‬
‫ואני אעלה לשם ואגיד מה שבא לי.‬
‫גייסט‬
‫אודרי טמפל‬
‫סליחה.‬
‫תסלחו לי.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫איך הגענו הנה?‬
‫למשל, נוכל להכניס את זה לצבע.‬
‫אם הריכוז גבוה מספיק...‬
‫הנבדק לא יצטרך לבלוע את זה. הוא אפילו לא יצטרך לגעת בזה,‬
‫רק להיכנס לחדר, לנשום וגמרנו.‬
‫אני מתה על הרעיון הזה.‬
‫וזה יכול להיות בכל צבע. זה לא חייב להיות אדום.‬
‫- כמובן. - זאת מטפורה מזוינת, בסדר?‬
‫אני מנסה להזהיר אתכם.‬
‫זאת ההזדמנות האחרונה.‬
‫מי זה?‬
‫- אנחנו המחנאים. הייתה לנו המוזיקה. - הוא כמו הקמע שלנו.‬
‫והענקית היא האנשים המזוינים האלה.‬
‫הם מנסים לגזול את העבודה שלנו. הכול, זה...‬
‫זה חשוב! אתם חייבים להקשיב לי! בבקשה!‬
‫בואו, נשתה משהו.‬
‫מי את לעזא...‬
‫מה את... אלכס, איפה לעזאזל היית?‬
‫אלכס?‬
‫את בסדר?‬
‫על מה לעזאזל את מדברת?‬
‫איפה וולטר קרוז?‬
‫בואי.‬
‫- רדי ממני. - אלכס, מה קורה?‬
‫למה את קוראת לי ככה?‬
‫- מה? אלכס? - כן.‬
‫כי זה השם שלך.‬
‫לא, אלכס תקף אותי... אני יודעת איך קוראים לי.‬
‫- שמי ג'קי... - קליקו? זה החתול שלנו.‬
‫זה הלך חלק.‬
‫מה, את מסתתרת פה?‬
‫- מה את צריכה? - מי החליף את המסעידים?‬
‫- מה? - החבר'ה החדשים, הם חסרי יכולת.‬
‫ביקשתי אחד מהם לשים מגוון מתאבנים במגשים,‬
‫- והוא הביט בי כאילו אני פסיכית... - ונדי, אני פשוט...‬
‫אפשר דקה?‬
‫היי, אלכס.‬
‫הי.‬
‫כן, נדבר אחר כך. בסדר.‬
‫את באמת לא יודעת מי אני?‬
‫- זוזי. - מה זה?‬
‫עכשיו.‬
‫את לא חייבת לעשות את זה.‬
‫מי זה וולטר קרוז?‬
‫הוא חייל משוחרר. נפגשת איתו, אבל...‬
‫למה?‬
‫הנה את.‬
‫קרייג, מה אתה עושה?‬
‫- היא חשמלה אותי. - לא נכון.‬
‫כן נכון. מה זה? זה טייזר.‬
‫לא נכון.‬
‫- מה? - זה לא טייזר.‬
‫אבל היא חשמלה אותי...‬
‫קרייג, לך תשתה משהו, טוב?‬
‫ואל תהרוס את המסיבה.‬
‫בסדר.‬
‫- אולי תעיפי את זה? - מה המקום הזה?‬
‫- מה את עושה? - זה המשרד שלי.‬
‫אודרי, הנה את!‬
‫אלה האנשים שסיפרתי לך עליהם.‬
‫אנשי הרעיונות הנפלאים שלנו, זאק ויניב, אש וקרח.‬
‫- זאק. נעים מאוד. - זה חלל יפהפה.‬
‫שטוף אור.‬
‫אודרי היא הרוטב המיוחד שמחבר את המקום הזה.‬
‫- רוטב מיוחד? - טוב, דבק.‬
‫אנחנו צריכות ללכת.‬
‫את בטח אלכס, אשת המכירות.‬
‫יש לך פה מנצחת אמיתית. אבל את בטח יודעת את זה, נכון?‬
‫אנחנו חייבות למהר למעלה.‬
‫בסדר, טוב, לבחורים הייתה שאלת יישום.‬
‫כן, השפעות התמצית על הזיכרון.‬
‫הן לצמיתות או...‬
‫- המחקר עדיין נמשך. - על מה הוא מדבר?‬
‫- תירגעי. - אילו השפעות?‬
‫- התמצית... - נעים כ"כ להכיר אתכם.‬
‫- איזו תמצית? - נחזור למטה מייד, אז...‬
‫אני באמת צריכה שתחזרי בעוד כמה דקות.‬
‫- זה חשוב. - בסדר.‬
‫אתה מוכן לומר לי מה אתה עושה פה?‬
‫יש לי עניינים עם האנשים האלה.‬
‫החארות.‬
‫אז אני צריך ללכת לשם.‬
‫טיפה מאוחר ל"עניינים".‬
‫אני מניח שכן.‬
‫זאת תהיה בעיה?‬
‫תראה, האנשים האלה, הם עוללו לי משהו.‬
‫ועכשיו הם מנסים לפגוע בי.‬
‫אז אני אלך לשם ואדבר איתם על זה.‬
‫זה יהיה בעייתי מבחינתך?‬
‫אתה אחד הצעירים ההם, נכון?‬
‫- מה? - מתוכנית הטיפול.‬
‫תיכנס. נדבר.‬
‫אתה נכנס או לא?‬
‫"וולטר קרוז."‬
‫זה אתה, נכון?‬
‫דומה לך.‬
‫תיק רפואי של לקוח‬
‫מי אתה?‬
‫הומקאמינג יוזמה של גייסט‬
‫מי זה?‬
‫וולטר קרוז.‬
‫הוא עולל לי את זה?‬
‫כנראה.‬
‫מה עשיתי? למה הייתי שם?‬
‫דיברת איתו.‬
‫על מה?‬
‫זה התפקיד שלך.‬
‫אם למישהו יש בעיה בחברה, תלונה,‬
‫החברה מעסיקה אותך.‬
‫את משכנעת אנשים לוותר על התביעה שלהם.‬
‫זאת עבודה?‬
‫הפכת את זה לעבודה.‬
‫מה הייתה התביעה שלו?‬
‫בחנו את התמצית‬
‫עליו.‬
‫וקרתה תאונה.‬
‫אז התכוונתי לחלץ אותך מזה.‬
‫כן.‬
‫מה עם הקעקוע שלי?‬
‫- אין לך. - היה לי.‬
‫מזויף.‬
‫ותעודה מזהה מזויפת.‬
‫למה היה לי כל זה אם התכוונתי רק לדבר איתו?‬
‫זה מסובך.‬
‫פשוט תעני לשאלה המזוינת.‬
‫למה? מה זה ישנה?‬
‫כי אני יודעת שעוללתי משהו.‬
‫הרגשתי את זה ברגע שהתעוררתי.‬
‫אני לא מסוגלת לומר את זה,‬
‫אבל אני מרגישה את זה.‬
‫הוא היווה איום.‬
‫השתלטת על המצב כי זה מה שאת עושה.‬
‫היינו צריכות לבחור בין מה שהוא רצה לבין מה שאנחנו רצינו.‬
‫בין ניצחון להפסד, ובחרנו בנו.‬
‫בנו?‬
‫כן.‬
‫אנחנו דואגות זו לזו, כי אף אחד אחר לא יעשה את זה.‬
‫את, אני, המשפחה שלנו.‬
‫כל דבר אחר, כל אחד אחר,‬
‫הם סתם אנשים.‬
‫אני צריכה לרדת לרגע.‬
‫תבואי איתי, בבקשה?‬
‫ואז נוכל ללכת הביתה.‬
‫אז הם פשוט מחקו הכול.‬
‫כן.‬
‫למה?‬
‫אני מניח שהם חשבו שתועיל יותר בלי זה.‬
‫אתה יכול לתקן את זה?‬
‫לא. אני לא יכול. אני...‬
‫אני מצטער.‬
‫אז תסיים את זה.‬
‫לסיים את מה?‬
‫את העבודה שהתחלת בה. תחסל את השאר.‬
‫אני לא...‬
‫- אני לא מבין. - אתה מבין ועוד איך.‬
‫- אתה מסוגל או לא? - זה לא העניין.‬
‫אתה מסוגל, אני יודע את זה.‬
‫תראה, דפקו אותך.‬
‫לא הוגן מה שעשינו לך.‬
‫בתחת שלי "הוגן", בסדר?‬
‫אני אומר לך מה אני צריך ממך.‬
‫- אני מבין. - לא, אתה לא.‬
‫אתה לא מסוגל.‬
‫שמי וולטר קרוז.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אני מג'ורג'יה. למדתי בתיכון ולדוסטה.‬
‫בסדר.‬
‫הייתי בקבוצת הריצה.‬
‫הייתי בחוג תיאטרון,‬
‫ובמשך שלוש שנים הייתה לי חברה שלא חיבבתי.‬
‫קראו לה קאט.‬
‫ואז הייתה לי חברה שממש חיבבתי.‬
‫כשהייתי שמיניסט, שמה היה ג'ייד.‬
‫ג'ייד הייתה בת מזל עקרב.‬
‫היו לה חמישה קעקועי עקרבים על כל הגוף.‬
‫אחד היה על תחתית כף הרגל שלה.‬
‫לאימא שלי קוראים גלוריה.‬
‫היא מרקסיסטית. אני עדיין לא מבין מה זה בכלל אומר.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני זוכר את כל זה.‬
‫אני זוכר את מרכז הגיוס ו...‬
‫ואת ההצבה מעבר לים.‬
‫ושראיתי את המדבר לראשונה.‬
‫אבל אחרי זה, זה נפסק. זה...‬
‫השירות שלי, החזרה הביתה...‬
‫הכול נמחק.‬
‫אז...‬
‫תתרכז במה שיש לך. אתה יכול לבנות משם.‬
‫לא, בסדר? לא.‬
‫תראה, הזיכרונות האלה, הם...‬
‫הם בסך הכול מזכירים לי את מה שחסר.‬
‫זה כאילו יש לי מין כאב.‬
‫הוא לא עובר. הוא נרקב בתוכי.‬
‫אז אתה רוצה שארעיל אותך?‬
‫לא, אני רוצה שתסיים את העבודה.‬
‫קח את השאר. רוצה לעזור לי? ככה תעזור.‬
‫אוכל לצמצם אותך למינימום שבמינימום.‬
‫זה לא ישנה דבר.‬
‫תקשיב לעצמך. מה אתה רוצה?‬
‫אתה רוצה עוד.‬
‫החומר המזוין הזה, אי אפשר לשלוט בו.‬
‫ברגע שהוא נכנס, הוא תופס אותך, הוא משתלט.‬
‫זה קרה לחברה שלי, לחווה שלי, זה קרה לי, בסדר?‬
‫מחר הם יערכו שם מסיבה,‬
‫כדי לחגוג.‬
‫לחגוג מה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫עוד אנשים כמוך. משהו כזה.‬
‫כוונתך שהם עושים את זה שוב?‬
‫ופשוט תאשים איזה צמח?‬
‫מה אתה רוצה שאומר? אני...‬
‫- ניסיתי. - אתה גידלת אותו.‬
‫זאת החברה שלך.‬
‫אתה סתם מסתתר באיזו בקתה מזוינת.‬
‫יש בניין שמלא בהם, אני רק אחד.‬
‫אני זקן.‬
‫אתה לא זקן.‬
‫הגישה שלך פשוט דפוקה.‬
‫אודרי, הצלחת!‬
‫לאונרד גמור. סוף סוף אפשר לכייף פה קצת.‬
‫את עדיין לא שותה? אביא לך משקה.‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫זה די רחוק, מארק.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה?‬
‫תודה.‬
‫כן, אשמח לתשומת לבכם לרגע,‬
‫אני רוצה להרים כוסית.‬
‫כשהוצבתי בפעם הראשונה מעבר לים,‬
‫היינו 700 גברים ואני.‬
‫חייכו אליי, סבלו אותי בשקט ודחקו אותי הצידה.‬
‫כעבור 12 שנים,‬
‫אני ניהלתי את היחידה הזאת.‬
‫כשרק הגעתי אל גייסט,‬
‫פגשתי מישהי שהבינה את הפוטנציאל של החברה הזאת.‬
‫אל האישה הזאת חייכו,‬
‫סבלו אותה בשקט ודחקו אותה הצידה.‬
‫אבל זה מסתיים היום.‬
‫אודרי טמפל, אני גאה לקרוא לך שותפתי בפרויקט הזה.‬
‫את הלן קלר המזוינת שלי.‬
‫אנחנו עושים את זה היום בזכותך.‬
‫אנחנו המטאורים והדינוזאורים לא חזו את בואנו.‬
‫לחיי התחלות חדשות,‬
‫ושרואים אותנו.‬
‫בראבו.‬
‫זה... זה מה שרצינו.‬
‫הידד, אודרי!‬
‫לחיים, אודרי.‬
‫כן, אודרי.‬
‫עוד אחד, זאק? זאק?‬
‫מה קורה?‬
‫אוי...‬
‫זה יכאב?‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫אני אלך...‬
‫לשבת.‬
‫אנחנו... היינו צריכות פשוט לחזור למיטה.‬
‫מה?‬
‫צדקת. אוליב.‬
‫זה שם יפה.‬
‫אוליב.‬
‫הנה אתה.‬
‫החומר הזה באמת עובד, מה?‬
‫כמה זמן יש לי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תלוי בכמות ששתית, אני מניח.‬
‫אתה יודע,‬
‫הבת שלי מתחתנת בשבוע הבא.‬
‫אני אמורה למסור אותה לחתן.‬
‫אז...‬
‫מה תעשה עם כל זה? פשוט תעקור הכול?‬
‫כן.‬
‫איזה בזבוז.‬
‫התכוונתי לעשות פה משהו.‬
‫התכוונתי לעשות משהו גדול!‬
‫התכוונתי לבצע משהו אדיר!‬
‫אני יודע שזה מה שחשבת.‬
‫ומה אתה חשבת?‬
‫מה היה הרעיון הגדול שלך?‬
‫דפקתי את העניינים כהוגן.‬
‫זה היה הרעיון הכי טוב שעלה בדעתי.‬
‫אתה יודע מה אתה? אתה עקשן.‬
‫אתה רואה דברים רק מהצד שלך.‬
‫טוב,‬
‫לדעתי אין יותר מצד אחד בעניין הזה.‬
‫ברור שיש. יש מיליון צדדים.‬
‫מעניקים לדברים הקשר, מוציאים אותם מהקשרם.‬
‫ככה מתפתחים רעיונות חדשים.‬
‫נדרשת חוצפה.‬
‫כן, טוב,‬
‫אלה סתם מילים מזוינות משיר.‬
‫נשמעות טוב. חסרות משמעות.‬
‫אתה רואה, אתה סתם עקשן.‬
‫אני הייתי ככה.‬
‫את תיכווי מהשמש אם תשכבי פה.‬
‫תן לי את הכובע המזוין שלך.‬
‫הגיבור שלי.‬
‫את אפילו לא זוכרת אותי, נכון?‬
‫נכון. אני לא זוכרת.‬
‫מי זאת?‬
‫אני לא ממש יודעת.‬
‫כדאי שתלכי עכשיו.‬
‫אני אלך.‬
‫אני פשוט יודעת איך זה להתעורר ככה.‬
‫לבד.‬
‫רשימת לקוחות‬ איך זה להתעורר ככה.‬