Ce...
Hei!
Ajutor!
Hei!
REINTEGRARE
Ai văzut poarta aia?
N-ai trecut cu mașina prin ea, deci bănuiesc că ai văzut-o.
Aceea e clădirea Geist?
Exact.
Petrecerea e abia mâine.
Lucrezi pentru ei?
Lucram.
Înainte să vină nenorociții.
EPISODUL ȘAPTE DIN NOU
De ce vrei să ții un discurs?
De ce-mi vorbești așa?
- Cum? - De parcă m-ai cunoaște.
De parcă am fi o echipă.
Acum două săptămâni, nici nu știam cum te cheamă.
Acum, știi.
Putem să trecem peste asta. Știu că pare...
Nu pare...
Văd ce se întâmplă în jurul meu.
N-am nevoie de discuții. Am nevoie doar de o drujbă.
Încerc să te ajut.
Trebuie să fim flexibili, să cooperăm, și totul va reveni la normal.
Nimic nu va mai reveni la normal.
Nu-mi mai vinde gogoșile astea,
pretinzând că sunt altceva.
Avem un nou partener. N-avem de ales!
Partener...
Asta-i bună!
Spune-i cum vrei.
Ei sunt șefii, fie că ne place sau nu.
Da, bine. Iar ție-ți place.
Accept realitatea.
Îți spun eu care e realitatea.
E firma mea
și o să spun ce vreau.
Pardon!
Mă scuzați!
Ce căutați aici?
Cum am ajuns aici?
De exemplu, am putea s-o punem în vopsea.
Dacă e de ajuns de concentrat...
Subiectul nu trebuie s-o înghită, nici măcar s-o atingă,
doar să intre în cameră, să respire și gata.
Ador ideea asta.
Poate avea orice culoare. Nu trebuie să fie roșie.
- Sigur. - E o nenorocită de metaforă!
Încerc să vă avertizez!
E ultima voastră șansă!
Cine e?
- Suntem turiștii. Aveam muzica. - E mascota noastră, într-un fel.
Uriașa sunt nenorociții ăștia!
Încearcă să ne fure munca, tot ce am...
E important! Trebuie să mă ascultați! Vă rog!
Haideți să bem ceva.
Cine naiba...
Ce... Unde naiba ai fost, Alex?
Alex?
Ești bine?
Despre ce naiba vorbești?
Unde e Walter Cruz?
Vino.
- Lasă-mă! - Ce se întâmplă, Alex?
De ce-mi tot spui așa?
- Cum? Alex? - Da.
Pentru că așa te cheamă.
Nu, Alex m-a atacat... Știu cum mă cheamă.
- Mă cheamă Jackie... - Calico? E pisica noastră.
A mers bine.
De ce te ascunzi?
- Cu ce te pot ajuta? - Cine a înlocuit furnizorii?
- Poftim? - Cei noi sunt incompetenți.
I-am cerut unuia să aranjeze tăvile cu aperitive.
- S-a uitat la mine ca la o nebună. - Wendy, eu...
Mă lași puțin?
Bună, Alex!
Bună!
Bine, vorbim mai târziu.
Chiar nu știi cine sunt?
- Mișcă! - Ce...
Acum!
Nu trebuie să faci asta.
Cine e Walter Cruz?
E un veteran. L-ai cunoscut, dar...
De ce?
Aici erai!
Ce faci, Craig?
- Femeia m-a electrocutat. - Ba nu.
Ba da! Ce-ai acolo? Un aparat cu electroșocuri.
Nu-i adevărat.
- Poftim? - Nu e un aparat cu electroșocuri.
Dar m-a electrocutat...
Du-te să bei ceva, bine?
Și nu strica petrecerea.
Bine.
- Lasă arma. - Ce e aici?
- Ce faci aici? - Aici lucrez.
Audrey, aici erai!
Despre ei ți-am tot vorbit.
Sunt băieții cu ideile, Zach și Yaniv, focul și gheața.
- Încântat! - Arată minunat.
E multă lumină.
Audrey e elementul special care ține totul laolaltă.
- Element? - Ea ne dă unitate.
Trebuie să mergem.
Tu trebuie să fii Alex, reprezentanta de vânzări.
Ai câștigat potul cel mare cu ea, dar sigur știi deja asta.
Trebuie să mergem sus.
Băieții au o întrebare legată de implementare.
Da, efectele extractului asupra memoriei.
Sunt permanente sau...
- Încă facem cercetări. - Ce spune?
- Calm! - Ce efecte?
- Extractul... - Mi-a făcut plăcere!
- Care extract? - Coborâm imediat.
Am nevoie de tine în câteva minute.
- E important. - Bine.
Vrei să-mi spui ce cauți aici?
Am o treabă cu oamenii ăia.
Cu nenorociții.
Trebuie să ajung acolo.
E cam târziu pentru asta.
Da, așa e.
E o problemă?
Oamenii ăștia mi-au făcut ceva.
Acum, mă urmăresc.
Mă duc acolo, să vorbesc cu ei.
Te deranjează?
Ești unul dintre puști, nu?
- Poftim? - Din programul de tratament.
Intră, să vorbim.
Vii sau nu?
Walter Cruz...
Tu ești, nu?
Arăți ca în poză.
FIȘA MEDICALĂ
Cine ești?
HOMECOMING O INIȚIATIVĂ GEIST
Cine e?
Walter Cruz.
El mi-a făcut asta?
Probabil.
Ce făceam? De ce eram acolo?
Te-ai dus să vorbești cu el.
Despre ce?
Ăsta e jobul tău.
Dacă are cineva o problemă cu firma, o reclamație,
firma te angajează pe tine.
Tu îi convingi să-și retragă reclamațiile.
Ăsta e un job?
Pentru tine, da.
Ce reclamație avea?
Testam extractul
pe el
și a avut loc un accident.
Deci trebuia să te scap pe tine.
Da.
Și tatuajul?
- N-ai niciun tatuaj. - Aveam unul.
Unul fals.
Și acte false.
De ce să am așa ceva, dacă mergeam doar să vorbesc cu el?
E complicat.
Răspunde naibii la întrebare.
De ce? Ce ar schimba asta?
Pentru că știu că am făcut ceva.
Am simțit asta de când m-am trezit.
Nu pot spune despre ce e vorba,
dar asta simt.
El era o amenințare.
Trebuia să rezolvi problema. Cu asta te ocupi.
Aveam de ales între ce voia el și ce voiam noi,
între a pierde și a câștiga, și ne-am ales pe noi.
Pe noi?
Da.
Avem grijă una de cealaltă, pentru că altcineva nu are.
Noi două suntem o familie.
Toți ceilalți
sunt doar niște oameni.
Trebuie să cobor puțin.
Vii cu mine, te rog?
Apoi, putem merge acasă.
Au șters tot?
Da.
De ce?
S-au gândit că ești mai util fără asta.
Poți să rezolvi problema?
Nu, nu pot...
Îmi pare rău.
Atunci, termin-o.
Ce să termin?
Treaba pe care ai început-o. Ia și restul.
Nu...
- Nu înțeleg. - Ba înțelegi.
- Poți sau nu? - Nu asta e ideea.
Știu că poți.
Te-au călcat în picioare.
Nu e drept ce-am făcut.
Nu-mi pasă de asta!
Îți spun ce vreau de la tine.
- Înțeleg. - Ba nu înțelegi!
N-ai cum!
Numele meu e Walter Cruz.
Da, știu.
Sunt din Georgia. Am făcut liceul din Valdosta.
Bine...
Făceam atletism.
Eram tehnician de scenă
și am avut trei ani o iubită care nu-mi plăcea.
O chema Kat.
Apoi, am avut altă iubită.
Se numea Jade.
Era Scorpion.
Avea cinci tatuaje cu scorpioni pe tot corpul.
Unul era pe talpa piciorului.
Pe mama o cheamă Gloria.
E marxistă. Încă nu știu ce naiba înseamnă asta.
Despre ce vorbești?
Îmi amintesc toate astea.
Îmi amintesc centrul de recrutare,
plecarea în stagiu,
când am văzut deșertul,
dar, apoi, totul se oprește.
Serviciul militar, întoarcerea acasă,
toate s-au dus.
Atunci,
concentrează-te pe ceea ce ai.
Nu!
Amintirile astea
îmi dau de înțeles că ceva îmi lipsește.
E ca o durere.
Nu dispare niciodată. Mă macină pe dinăuntru.
Vrei să te otrăvesc?
Nu, vreau să termini treaba.
Vreau să iei restul. Așa mă poți ajuta.
Aș putea să șterg absolut tot.
N-ar schimba nimic.
Tu auzi ce spui? Ce vrei?
Vrei mai mult.
Nu poți ține sub control porcăria asta.
După ce ajunge înăuntru, preia controlul.
Asta s-a întâmplat cu firma mea, cu ferma mea, cu mine.
Mâine, dau o petrecere acolo,
ca să sărbătorească.
Ce sărbătoresc?
Nu știu.
Pe alții ca tine sau așa ceva.
Adică o vor lua de la capăt?
Iar tu dai vina pe o plantă?
Ce vrei să spun?
- Am încercat. - Tu ai cultivat-o.
E firma ta.
Iar tu te ascunzi într-o colibă?
Ei sunt o grămadă, iar eu sunt unul singur.
Sunt bătrân.
Nu ești bătrân.
Ai o atitudine de rahat, atât.
Audrey, ai reușit!
Toastul lui Leonard! În sfârșit, o să ne distrăm!
Nu bei nimic? Îți aduc ceva.
Nu.
Gata.
E cam departe, Mark!
Sigur vrei să încerci?
Mulțumesc!
Puțină atenție, vă rog.
Vreau să țin un toast.
Când am fost trimisă în primul stagiu,
eram doar eu și 700 de bărbați.
Mi s-a zâmbit, am fost tolerată și dată la o parte.
După 12 ani,
eu conduceam unitatea.
Când am venit prima oară la Geist,
am cunoscut pe cineva care înțelege potențialul firmei.
Și ei i s-a zâmbit,
a fost tolerată și dată la o parte.
Dar asta s-a terminat.
Audrey Temple, sunt mândră că ești partenera mea în acest proiect.
Pentru mine ești Helen Keller.
Azi, facem asta datorită ție.
Noi suntem meteoriții, iar dinozaurii habar n-au că venim.
Pentru noi începuturi
și pentru recunoaștere!
Felicitări!
Asta ne doream.
Hai, Audrey!
Până la fund!
Da, Audrey!
Încă unul, Zach?
Ce se întâmplă?
Doamne...
O să doară?
Nu-mi aduc aminte.
Mă duc...
Să mă așez.
Ar fi trebuit să ne culcăm la loc.
Poftim?
Aveai dreptate. Olive...
E un nume drăguț.
Olive...
Aici erai...
Chestia asta chiar funcționează, nu?
Cât timp mai am?
Nu știu.
Depinde cât de mult ai băut.
Știi...
Fiica mea se mărită săptămâna viitoare.
Eu ar trebui s-o conduc la altar.
Deci...
Ce-o să faci cu toate astea, o să le smulgi?
Da.
Ce risipă...
Voiam să fac ceva aici.
Voiam să fac ceva important!
Ceva ce n-a mai făcut nimeni!
Știu că asta credeai.
Și tu ce credeai?
Care a fost ideea ta măreață?
Am dat-o-n bară destul de rău.
Altă idee mai bună n-am avut.
Știi ce ești tu? Un căpos.
Vezi lucrurile doar cum vrei tu.
Ce să zic?
Nu cred că poți vedea situația asta în mai multe feluri.
Ba sigur că da. Sunt un milion de feluri.
Pui lucrurile în context și le scoți din context.
Așa apar noile idei.
Trebuie să ai curaj!
Da...
Astea sunt doar versuri de cântec.
Sună bine, dar nu înseamnă nimic.
Vezi? Ești căpos.
Așa eram și eu.
O să te arzi, dacă stai aici.
Dă-mi naibii șapca!
Eroul meu...
Nici nu-ți amintești de mine, nu?
Nu, nu-mi amintesc.
Cine e?
Nu prea știu.
Ar trebui să pleci.
O să plec.
Știu cum e să te trezești așa.
Singur.
LISTA CLIENȚILOR
Redactor Robert Ciubotaru ti așa.