Vad i...
Hallå!
Hjälp!
HEMKOMST
Såg du grinden därborta?
Du körde inte igenom den, så jag antar att du såg den.
Är det där Geist däruppe?
Det stämmer.
Festen är inte förrän imorgon.
Arbetar du för dem?
Jag brukade göra det.
Innan skitstövlarna tog över.
AVSNITT SJU IGEN
Varför vill du tala vid lanseringen?
Varför pratar du till mig så där?
-Hur då? -Tja, som att du känner mig.
Som om vi vore ett team.
För två veckor sen visste jag inte ens vad du hette.
Nu gör du det.
Vi kan ta oss igenom det här, Leonard. Jag vet att det känns som...
Nej, det känns inte...
Jag ser för fan vad som sker runt omkring mig.
Jag behöver ingen terapi. Bara en jäkla motorsåg.
Jag försöker hjälpa dig.
Vi måste vara flexibla och samarbeta och då blir saker som vanligt.
Det finns inget som vanligt igen.
Så sluta upp med att försöka sälja mig den här jäkla skiten
och säga att allt är fantastiskt.
Vi har en ny partner. Vi har inget val!
"Partner."
Det var värst.
Kalla det vad du vill.
Men de bestämmer här, vare sig vi vill det eller inte.
Ja, visst. Och du gillar det.
Jag accepterar det. Det är verkligheten.
Nja, det här är verkligheten.
Det är mitt jäkla företag
och jag tänker stå däruppe och säga vad fan jag vill.
Ursäkta mig.
Ursäkta.
Vad gör ni här?
Hur hamnade vi här?
Vi skulle kunna lägga den i en färg.
Om koncentrationen var stark nog...
Subjektet skulle inte behöva inta den. Inte ens röra den,
de skulle bara gå in i rummet och andas och så är de klara.
Jäklar vad jag älskar den idén.
Och det kan vara vilken färg som helst. Måste inte vara röd.
-Självklart. -Det är en jäkla metafor, okej?
Jag försöker varna er.
Det här är er sista chans.
Vem är det där?
-Vi är camparna. Det var vår musik. -Han är något av en maskot.
Och jätten är dessa jäkla människor.
De försöker ta vårt jobb ifrån oss. Allt, det är...
Det här är viktigt! Ni måste lyssna på mig! Snälla!
Kom så tar vi en drink.
Vem fan är...
Vad har du... Alex, var sjutton har du varit?
Alex?
Är du okej?
Vad fan pratar du om?
Var är Walter Cruz?
Kom. Följ med mig.
-Ta inte på mig. -Alex, vad händer?
Varför kallar du mig det?
-Vad då? Alex? -Ja.
För att det är ditt namn.
Nej, Alex attackerade mig... Jag vet för fan vad jag heter.
-Det är Jackie. -Calico? Det är vår katt.
Det gick smidigt.
Gömmer du dig här borta?
-Vad vill du? -Vem bytte ut cateringföretaget?
-Va? -De nya snubbarna är inkompetenta.
Jag bad en av dem att blanda upp aptitretarna lite,
-och han tycktes tro att jag var tokig. -Wendy, jag bara...
Kan du ge mig en minut?
Hej, Alex.
Hej.
Ja, vi pratar sen. Okej.
Du vet verkligen inte vem jag är.
-Rör på dig. -Vad är...
Nu.
Du behöver inte göra så här.
Vem är Walter Cruz?
Han är soldat. Du träffade honom, men...
Varför det?
Där är du.
Craig, vad gör du?
-Den här kvinnan sköt mig med elpistol. -Nej, det gjorde jag inte.
Jo, det gjorde du. Vad är det? Det är en elpistol.
Det är det inte.
-Va? -Det är ingen elpistol.
Men hon sköt mig...
Craig, gå och ta en drink.
Och förstör inte festen.
Okej.
-Kan du ta bort den där? -Vad är det här för ställe?
-Vad gör du? -Det här är min arbetsplats.
Audrey, där är du!
Det var de här herrarna jag nämnde för dig.
Våra fantastiska idésprutor, Zach och Yaniv, eld och is.
-Zach. Trevligt att träffas. -Vilket vackert utrymme.
Ljust.
Audrey är den speciella sås som håller ihop stället.
-Speciella sås? -Tja, lim.
Vi måste gå.
Du måste vara Alex, försäljerskan.
Du har en riktig vinnare här. Men det vet du väl säkert?
Vi är på väg till övervåningen.
Killarna hade en fråga om implementeringen.
Ja, om hur extraktet påverkar minnet.
Påverkas det permanent eller...
-Vår forskning pågår fortfarande. -Vad pratar han om?
-Lugn. -Vad då för minneseffekter?
-Extraktet... -Så trevligt att träffas.
-Vilket extrakt? -Vi kommer strax tillbaka ner, så...
Ja, jag behöver dig här om några minuter.
-Det är viktigt. -Okej.
Så varför är du här?
Jag vill prata med de däruppe.
Skitstövlarna.
Så jag måste gå dit upp.
Lite sent kanske.
Jag antar det.
Är det ett problem?
De har gjort nåt med mig.
Och nu är de efter mig.
Så jag är på väg för att prata med dem.
Har du nåt problem med det?
Du är en av de där ungarna, va?
-Va? -Från behandlingsprogrammet.
Kom in. Så pratar vi.
Kommer du eller inte?
"Walter Cruz."
Det är väl du?
Ser ut som du.
MEDICINSK KLIENTJOURNAL
Vem är du?
HOMECOMING ETT GEIST-INITIATIV
Vem är det?
Walter Cruz.
Har han gjort det här mot mig?
Det måste han ha gjort.
Vad höll jag på med? Varför var jag där?
Du pratade med honom.
Om vad då?
Det är ditt jobb.
Om ett företag har problem med en anställd, ett klagomål,
så hyr företaget in dig.
Du övertygar vem det än är, att släppa klagomålet.
Är det ett jobb?
Du gjorde det till ett jobb.
Vad var hans klagomål?
Vi testade extraktet
på honom.
Och det skedde en olycka.
Så jag skulle hjälpa dig ur det.
Ja.
Och min tatuering?
-Du har ingen. -Jag hade en.
En fejk.
Och en falsk ID-handling.
Varför hade jag allt det där om jag bara skulle prata med honom?
Det är komplicerat.
Svara bara på den jäkla frågan.
Vad skulle det göra för skillnad?
För att jag vet att jag gjort nånting.
Jag kände det i samma ögonblick jag vaknade.
Jag kan inte säga det,
men jag kan känna det.
Han var ett hot.
Du tog kontroll över situationen för det är det du gör.
Vi var tvungna att välja mellan vad han ville och vad vi ville.
Mellan att vinna och förlora, och vi valde oss.
Oss?
Ja.
Vi tar hand om varandra för att ingen annan gör det.
Du, jag, vår familj.
Allting annat, alla andra,
de är bara folk.
Jag måste gå ner en stund.
Kan du följa med mig?
Och sen kan vi åka hem.
Så de suddade bara ut allt.
Ja.
Varför då?
Jag antar att de trodde att du skulle bli mer användbar utan det.
Kan du fixa det?
Nej. Det kan jag inte, jag...
Jag är ledsen.
Så avsluta det.
Avsluta vad då?
Jobbet du påbörjade. Att ta resten.
Jag...
-Jag förstår inte. -Jo, det gör du.
-Kan du göra det eller inte? -Det är inte poängen.
Jag vet att du kan göra det.
Du, det som hände dig var orättvist.
Vad vi gjorde mot dig var inte okej.
Jag ger blanka fan i rättvist.
Jag talar om för dig vad jag behöver från dig.
-Jag förstår. -Nej, det gör du inte.
Det kan du inte.
Jag heter Walter Cruz.
Ja, jag vet.
Jag kommer från Georgia. Jag gick på Valdosta High.
Okej.
Jag var löpare.
Jag tog dramalektioner,
och jag hade en flickvän jag inte tyckte om i tre år.
Hon hette Kat.
Och sen hade jag en flickvän jag verkligen tyckte om.
Sista året, hon hette Jade.
Jade var skorpion.
Hon hade fem skorpiontatueringar över hela kroppen.
En var på foten.
Min mamma heter Gloria.
Hon är marxist. Jag vet fortfarande inte vad det betyder.
Vad pratar du om?
Jag minns allt det där.
Jag minns värvningscentret och...
Och min utstationering.
Och när jag såg öknen första gången.
Men efter det tar det slut. Det...
Tjänstgöringen, att komma hem...
Allt är borta.
Så...
Fokusera på vad du har. Du kan bygga vidare på det.
Nej, okej? Nej.
De här minnena, de är...
Allt de gör är att påminna mig om vad som fattas.
Det är som en värk.
Den tar aldrig slut. Den ruttnar därinne.
Så du vill att jag förgiftar dig?
Nej, jag vill att du gör klart jobbet.
Ta resten. Det är så du kan hjälpa mig.
Jag skulle kunna ta ner dig till ingenting.
Det skulle inte göra nån skillnad.
Lyssna på dig själv. Vad vill du?
Du vill ha mer.
Du kan inte hantera den där jäkla skiten.
När den väl kommer in i dig tar den tag i dig, tar över.
Det hände med mitt företag, min gård, det hände mig, okej?
Nu ska de ha fest däruppe imorgon,
för att fira.
Fira vad då?
Jag vet inte.
Fler av dig. Nåt sånt.
Du menar att de gör det igen?
Och du tänker bara skylla det på nån planta?
Vad vill du att jag ska säga? Jag...
-Jag försökte. -Du odlade det.
Det är ditt företag.
Du gömmer dig i en jäkla hydda.
Det finns en hel byggnad full av dem, det finns en av mig.
Jag är gammal.
Du är inte gammal.
Du har bara en rutten attityd.
Audrey, du gjorde det!
Leonard är färdig. Äntligen kan vi ha lite kul här.
Dricker du inte än? Låt mig ge dig en drink.
Nej.
Okej.
Rätt långt, Mark.
Säkert att du vill göra det?
Tack.
Ja, om jag kan få er uppmärksamhet ett ögonblick,
skulle jag vilja utbringa en skål.
När jag först utstationerades,
var det 700 män och jag.
Man log åt mig, tolererade mig och skuffade mig åt sidan.
Tolv år senare,
ledde jag den enheten.
När jag först kom till Geist,
träffade jag nån som förstod det här företagets potential.
Man log åt den personen,
tolererade henne och skuffade henne åt sidan.
Men det slutar idag.
Audrey Temple, jag är stolt över att kalla dig min partner.
Du är min jäkla Helen Keller.
Vi gör detta idag tack vare dig.
Vi är meteorerna och de där dinosaurierna såg oss inte komma.
Skål för en ny början
och för att bli sedd.
Bravo.
Det här är vad vi ville.
Heja, Audrey!
Botten upp, Audrey!
Ja, Audrey.
En till, Zach?
Vad är det som händer?
Åh, min...
Gör det ont?
Jag minns inte.
Jag måste gå...
...och sätta mig.
Vi... Vi skulle bara ha somnat om.
Vad då?
Du hade rätt. Olive.
Det är ett vackert namn.
Olive.
Där är du.
Det här funkar verkligen, va?
Hur mycket tid har jag?
Jag vet inte.
Beror på hur mycket du drack, antar jag.
Du vet,
min dotter gifter sig nästa vecka.
Jag ska överlämna henne.
Så...
Vad ska du göra med allt det här? Slita bort det?
Japp.
Sånt slöseri.
Jag skulle göra nånting här.
Jag skulle göra nåt stort!
Jag skulle sikta mot stjärnorna.
Jag vet att det var det du tänkte.
Och vad tänkte du?
Vad var din stora idé?
Jag sabbade allting rejält.
Det var det bästa jag kunde komma på.
Vet du vad du är? Du är envis.
Du ser bara saker på ditt sätt.
Tja,
jag tror inte det finns mer än ett sätt att se det här på.
Det är väl klart att det gör. Det finns en miljon sätt.
Man sätter in saker i ett sammanhang, man tar ut dem ur ett sammanhang.
Det är så nya idéer blir till.
Det kräver mod.
Tja,
det där är bara jävla sångtexter.
Låter bra. Betyder ingenting.
Se, du är bara envis.
Jag brukade vara sån.
Du kommer att bli solbränd här ute.
Ge mig din jäkla keps.
Min hjälte.
Du minns mig väl inte ens?
Nej.
Vem är det?
Jag vet inte riktigt.
Du borde gå nu.
Jag ska.
Jag vet bara hur det är att vakna så där.
Ensam.
KLIENTLISTA hur det är att vakna så där.