MOZART A DZSUNGELBEN
"HA FEJEMBEN JÁRSZ"
Van bármi hír Thomas barátunkról?
Értem. Semmi közöm hozzá.
Aki a főnökkel kavar, bajban lesz hamar.
Egy becsületes, dolgos ember kéne neked.
Hailey, most flörtöl velem?
-Bob, most flörtölsz vele? -Flörtölés? Az meg mi?
Elnézést, maguk a fellépők?
A szolgáltatói részen parkoljanak. Nem én vagyok a döntéshozó.
Ahhoz hitelesebb megjelenés kéne.
Nem egy nyuszifül.
Itt a Maestro. Elmentem!
-Mozgás, tovább! -Maestro!
-Igen. Hailey! -Üdv!
-Remek időzítés. -Igen. Milyen volt az út?
Hailey. "Mögöttem semmi, előttem minden, már csak így van az úton mindétiglen."
Kerouac.
Van benned valami különleges, Hailey. Mint egy mély folyó.
Inkább, mint egy csordogáló patak.
Egy csordogáló patak. Igen, csordogáló patak.
-Itt vagyok, munkára jelentkezem. -Igen.
Oké. Két feladatod van, oké? Az első.
Szereznél nekem egy Arnold Palmert?
-Tudod, mi az? -Igen.
Nagyon ízlik. Most kóstoltam először.
Lenyűgöző, hogy egy híres teniszjátékosról kapta a nevét.
-Golfozóról. -Tessék?
-Golfozó. -Mindenhez is ért.
Rendben. És a második feladat, ami a legfontosabb.
Mióta együtt dolgozunk,
-több feladatot is adtam már neked. -Igen.
De felelősséggel is tartozom érted,
így szeretném, ha ma felfedezőútra indulnál.
Keress valamit, amiből ihletet merítesz!
Mindegy, milyen formában jelenik meg, váratlanul ér majd,
de élményeket kell szerezned.
Ettől lesz több dimenziója annak, amit csinálunk.
-Maestro! -Erre van szükségünk.
De örülök, hogy látom!
Rendben? Üdvözlöm, Bunny!
Ez az az aprócska ház, amiről mesélt nekem? Ez elképesztő!
-Gloria, mi mindig összefutunk. -És ez így is marad, Maestro.
Készen áll komoly adományok begyűjtésére?
Jöhetnek a komoly dolgok. Csak semmi komolytalanság!
Ígérje meg, hogy nem hagyja Gloriának, hogy túl sokat dolgoztassa.
Eljöttek a nagy támogatók. Megígértem...
Ez a parti a művészetet támogatja,
és nincs művészet szórakozás nélkül.
Próbáljon meg kikapcsolni, menjen, beszélgessen!
Legyen olyan elbűvölő, mint mindig, és csak úgy dől majd a pénz!
Rendben, rendben. Akkor kikapcsolódom.
Hát itt vagy, Marlon!
Marlon Guggenheim, a connecticuti Guggenheim családból.
Elgondolkoztam rajta, hogy örökbe fogadom.
Ő Alice Seminoff.
Én vagyok a szponzora.
Bravó!
Maestro, készíthetünk egyet önről is?
Maestro. Jöjjön, jöjjön! Készítsünk egy képet. Igen.
A kuzinom, Ethan volt a sofőrje Minneapolisban...
Hol van? Eltűnt.
-Írtam egy szimfonikus költeményt. -Maestro, aláírná ezt?
-Aláírom. -Ez egy oldal a hegedűversenyéből.
Nem rémlik Minneapolis. Elnézést!
Köszönöm a segítséget, kedvesem.
Minden olyan gyorsan történik. Egy idős hölgy már nehezen tart lépést.
Nagyon szívesen. A rózsaszín a Percocet,
-a fehér pedig a Xanax. -A rózsaszín.
Ettől lesz belül ez a kellemes érzésem.
De hogy különböztetem meg őket?
Szívesen elrakom a fehéreket, hogy ne keverje össze.
Lizzie, ez most komoly?
-Viszlát! -Szervusz!
-Mi a fenét csinálsz itt? -Dolgozom. És te?
Anyukám és Bunny vagy 200 éve barátnők.
Tutira vámpírok.
Kiszívják a vérét mindenkinek, aki nem velük jött a Mayflowerrel.
Nem tudtam, hogy tagja vagy a Forradalom Leányainak.
Miért nem meséltél róla?
Mert iszonyat ciki.
Meg amúgy is, kit érdekel?
Rengeteget jártam ide mindenféle vacsorákra,
meg elrejtett húsvéti tojásokat kerestünk.
Minden szegletét ismerem a háznak.
Megtaláltuk az al-Kaida főhadiszállását?
-Ne mondjátok el senkinek. -Húzzatok el, csukjátok be az ajtót!
Nem te vagy Elizabeth Campbell?
-Nem. -De. Együtt jártunk előkészítőbe.
Nem emlékszel? Evan Byers vagyok.
Úgy nézek én ki, mint aki előkészítőbe járt? Úgy?
-Nem, asszonyom. -Nem.
Ennyi. És ne hívjatok asszonyomnak!
-Elizabeth. -Ne is mondd.
-Egész cuki volt. -Evan Byers?
Nem is tudom, mióta be akar már cserkészni.
És, jó felvigyázója vagy a Maestrónak?
Ma nincs rám szükség, ma élményeket és tapasztalatot szerzek.
Szereztem pár bogyót egy kedves öreg nénitől.
Akarod azt megtapasztalni?
Annyira nem. Tudod ki az a sárga inges pasi?
Valami Marlon, azt hiszem.
Marlon Oscar Guggenheim IV.
Newportban és Beacon Hillben nőtt fel, ráadásul facér.
"Ráadásul facér."
Hailey, én úgy látom, hogy nem az eseted.
Nem az esetem. De érdekes embernek tűnik.
-Kapaszkodunk felfelé? -Ugyan már!
Miért ne vonjuk be egy élményteli beszélgetésbe?
-Nem mehetünk csak úgy... -Üdv, Marlon!
Lizzie vagyok. Ő itt Hailey.
Oboán játszik, és új élményeket keres.
Ő itt Marlon, Beacon Hillből, Newport szenzációja,
remek stílusérzékkel. A többi csak rajtatok múlik. Ciao!
-Mindent tud. -Elnézést kérek.
A fülbevalód.
Mikor Párizsban éltem, ismertem egy színésznőt, ugyanilyen fülbevalóval.
Ragyogóan gyönyörű volt,
és a legérdekesebb, legszórakoztatóbb ember a világon.
A kertben fognak fellépni. Addig leteheti a csellót.
Az előadások között tilos beszélni,
vagy kapcsolatba lépni a vendégekkel.
Ez nem fair. És a szakszervezeti szabályok is tiltják.
Ezen a helyen más szabályok vannak. A szakszervezettel nem kell foglalkozni.
Ha nem játszanak, ide leülhetnek,
és itt találnak frissítőket is.
Van kérdés?
Igen, nekem van.
Nem látták azt a szőke kislányt, aki úgy játszik, mint egy angyal?
Egy... Üdv! Cynthia.
Bob, Warren Boyd, Szvetlána. Mi a helyzet?
Fel fognak lépni? Mit játszanak?
Maestro, nem szabad beszélgetnünk.
Csupán szerény vándorművészek vagyunk.
És nem ehetünk semmit, csak ezeket az állott tonhalas szendvicseket.
Maestro, sajnálom, de Miss Schiefelbein ragaszkodik...
Nem, nem, nem, nem.
A kis fekete ikrák. Hogy is hívják?
-Kaviár. -Kaviár.
Együnk belőle! Nagyon finom. Nagyon, nagyon finom. Jól van.
Maestro, kérem! Fenn kell tartanom egyfajta...
Egye meg, amit főzött! Mert remek.
Lazackészítő, maga is. Ez az!
Virágkészítő. Finom, igaz?
A kagyló, a libamáj meg minden finomság
itt van lent az ebédlőben. Bob, ha istenként akar játszani,
-úgy is kell étkeznie, értem? Jöjjenek! -Jó.
Ugyan beleszól a pisiszünetünkbe,
de be kell vallanom, hogy egyre jobban kedvelem.
Vitathatatlanul elbűvölő.
Máris cserben hagyta a régi Maestrót.
Cynthia, igaz?
-Hallott felőle? -Igen.
Én hallottam.
Jól vagy? Értem. Semmi közöm hozzá.
Ötmilliót örökölt az anyjától. Abból rögtön elvesztett kettőt...
Az egész városban erről hallani. Thomas visszatértéről pletykálnak.
Le kell ezt állítanunk, Edward. Nem is tudjuk, hol van.
Talán nem akarom leállítani.
Edward. Megértem, hogy a változás néha nehéz.
Gloria, ne beszéljen úgy velem, mint egy gyerekkel!
Ha a pénzemre pályázik, akkor véleményem is lesz. Nyílt véleményem.
Köszönöm!
Claire, beszélnél a fejével kérlek?
Rám se nézz, amíg meg nem magyarázzátok, miért pont ez a nő csellózik ma este.
Bunny intézte a zenét. Biztosan elsiklott felette.
De Bunny nem szokott csak úgy elsiklani a dolgok felett.
Mondd csak, milyen érzés Rodrigo DeSousának dolgozni?
Elképesztő. Egyik pillanatban valami furcsa perui teát iszom,
a másikban egy 200 éves darab átiratát készítem.
Teljesen őrült, de elképesztő ember, és rendkívül költői...
És egyértelműen szerelmes vagy belé.
-Nem, nem, nem. -De, nyilvánvalóan.
Az egyetlen problémám, hogy csak az asszisztense vagyok,
pedig inkább oboáznék az oldalán.
Még fiatal vagy. Van időd.
Nem is tudom. 26 éves vagyok. Nincs olyan szólista,
akinek 30 éves kora előtt ne lett volna kiemelkedő szerepe.
Ketyegő időzített bomba vagyok.
Egy utolsó kérdés, Maestro! Az unokaöcsém, Jonathan utolsó éves
-az Oberlin Konzervatóriumban... -Remek!
És maga a példaképe. Van bármilyen tanácsa számára?
Igen, azt tanácsolnám neki, hogy olvasson,
utazzon sokat, és semmilyen körülmények között
ne tetoválja a szerelme nevét a seggére.
Elnézést, mennem kell. Bocsásson meg!
Megvan a 10 000! Ki ad 15 000-t?
Tizenöt, tizenötezer. Tizenöt ez...
Emberek, 15 000 dollár semmiség az élményért cserébe,
hogy Mahler 5. szimfóniájának végjátékában életre hívhatják a triangulum hangjait!
Patrick, megoldod, beszéltem a brókereddel.
Megtalálta a lenszőke angyalát?
Nem. Sajnos továbbra is elkerül.
Lehet, hogy igazából csak egy metafora.
Néha elgondolkozom, hogy azért gyűjtünk pénzt, hogy zenélhessünk,
vagy azért zenélünk, hogy pénzt szerezzünk?
Mint a saját farkába harapó kígyó.
Aztán meghallunk egy kislányt gyönyörűen fuvolázni.
És hirtelen minden értelmet nyert, nem igaz?
És eladva, Patrick Dontennek, 30 ezer dollárért!
Mi a következő?
Mondjuk egy hegedűkoncert a mi Maestrónktól?
Ez nincs a listán, Edward. Viselkedj, kérlek!
Nem viccelek, Gloria. Írok egy 200 ezer dolláros csekket,
ha Rodrigo DeSousa hegedül nekünk ma este.
A Maestro már nem hegedül közönség előtt, ezt mindenki tudja.
Így van, köszönöm, Gloria,
de ma furcsamód kedvem lett hozzá, hogy kivételt tegyek.
És Mr. Biben jó barátja Thomas Pembridge-nek.
Ez már önmagában is valami, plusz egy 300 ezer dolláros felajánlás,
hogyan is utasíthatnám vissza?
Áll az alku.
Van itt egy hegedű? Kérjük a hegedűt!
Remek.
-Rúgja szét a seggét, Maestro! -Gracias, Bob!
Mr. Biben, mit szeretne hallani?
Talán valami szerény dallamot hazámból?
Vagy az túl illegális lenne?
Nem, nem, önre bízom!
Bár úgy hallottam, néha nehezen dönti el,
mit is szeretne játszani.
Ez nagyon mókás. Igen, így van, mert...
Mint két kisiskolás, akik a játszótéren verekednek,
neandervölgyiek előtt...
Tudom, mit fogok játszani. Tudom, mit játszok.
Ez elragadó volt, de...
Nem hinném, hogy ez a kis dalocska megérte a befektetésemet.
Még csak most kezdem, Edward. Ez egy nagyon egyszerű dallam,
de egyik legkiválóbb szerzőnk varázslatosan használta fel.
És a klasszikus zene nagy rajongójaként bizonyára tudni fogja, ki ez a szerző.
Rendben.
Én is adományozok 300 000 dollárt,
és kérem, találja ki, ki szerezte ezt a variációját...
Hogy is mondta? Ennek a "dalocskának".
Mondja csak, Edward,
300 000 dollár a tét, ki a szerző?
-Sajnos ötletem sincs. -Kérjünk telefonos segítséget?
Nem más, mint Wolfgang Amadeus...
-Mozart. -Mozart.
Köszönjük a 300...
Nincs semmi baj! Csak a gyerekek szórakoznak.
Ne már. Ne kezdd! Hányszor mondjam még?
Nem én vagyok Elizabeth. Nagyon örültem.
Nem, mert már Lizzie vagy.
Gyakorta használják az Elizabeth kicsinyítő alakú beceneveként.
Szeretem, ha ilyen szépeket mondanak nekem.
De értelek. Mindig kicsit különc voltál.
A többiek nem nagyon tudtak hova tenni,
ettől csak még jobban különbözni akartál tőlük.
Szóval nem csak unalmas vagy, hanem egy bakancsos Sigmund Freud is?
Emlékszel a nyolcadikos halloweenre?
A bulira, Tommy Kline-nál?
Mindenki Harry Potternek meg Frodónak öltözött.
Az igazi bénák pedig telefonnak.
-Igen. De te nem, Elizabeth. -A pulthoz tartottam.
Te Billie Hollidaynek öltöztél.
Addig nem is tudtam, kicsoda ő.
Egy retro ruha volt rajtad, a hajadban pedig fehér gardénia,
és egyszer csak... Énekelni kezdtél.
Az a dal... Jó ég!
You Go to My Head.
És hirtelen minden... Elnémult.
Mindegy. Sosem felejtem el.
Csak ezt akartam elmesélni.
Hé, várj csak!
-Hozol nekem egy másikat? -Oké.
Király. Akkor mire vársz?
-Nem, nem, nem. -Kérlek! A kulcsokat.
Ez lesz a borravalónk.
Bob, fáj bevallanom, de bírom a stílusod.
-Szia! -Imádja ezt a tortát.
Alice, a nevem Rodrigo.
Anyukám mutatott rólad egy YouTube-videót. De azóta levágtad a hajad.
Igen. Túlságosan tetszett az embereknek.
Ez furcsa indok. A legtöbben örülnek, ha tetszenek másoknak.
Ez igaz, de ne a hajam tetsszen.
Hallottalak játszani, Alice.
Gyönyörűen szól. Tele energiával.
Annyi kérdésem lenne hozzád.
Kérdezz. De maradhatnánk itt?
Persze. Ha nem zavarjuk. Hogyne.
Mondd csak, Alice, ki a kedvenc zeneszerződ?
Szeretem Debussyt és Chopint.
És Katy Perryt, de a tanárom nem engedi, hogy tőle játsszak.
Átérzem. Mindig is el akartam játszani
a Walking on the Moont a The Police-tól,
de a szüleim nem szerették, és így...
Nem fontos.
Semmi sem számít, ha szereted a zenét, igaz?
És ha az ember tehetséges,
mint ahogy te is, mindent feláldoz a zenéért.
Azt várják tőled, hogy mindent áldozz fel a zenéért.
Hajlandó vagy erre, Alice?
Nem akartalak megijeszteni, ne haragudj.
Mit érzel, mikor játszol?
Mikor a tanárom előtt játszom,
arra gondolok, hogy nem szeretnék hibázni.
De mikor otthon játszom egyedül, nem is gondolok semmire.
És mikor abbahagyom, mintha egy álomból ébrednék.
Igen. Értelek.
Miért vagy szomorú?
Alice? Már aludnod kellene. Mennünk kell!
Gyönyörű és tehetséges lánya van.
Köszönöm!
Szóljanak, ha tudok bármiben segíteni!
Alice!
Angyalom. Egyáltalán nem vagyok szomorú.
Gyere, indulás!
Mindig is oboán akartál játszani?
Ötéves voltam, mikor elmentünk egy karácsonyi koncertre,
és ez egyik lány oboán játszott,
odafordultam anyukámhoz, és azt mondtam: "Anyu,
"én is akarok egy ilyen fekete botot."
De nem figyelt rám.
Aztán három héttel később felébresztettem az éjszaka közepén,
és megkérdeztem, "Anyu, hol a fekete botom?"
Aztán kaptam egyet. Ennyi.
Értem. Megértettél magadról valamit, valami mély dolgot.
Mint ahogy egy matekzseni vagy egy sakkmester, megérezted.
Vagy egyszerűen csak megtetszett.
Nem. Ez sokkal több ennél.
Igen, igazad van.
Nyolcéves koromra napi öt órát gyakoroltam.
Semmi mást nem csináltam.
Igazi kis földönkívüli voltam, aki egy másik bolygón élt.
Nálam volt az oboám, és folyton ment a zene a fejemben.
Aztán később találkoztam hozzám hasonló földönkívüliekkel.
És ez értelmet adott a dolgoknak.
És most próbálsz felszállni az anyahajóra.
Igen, ami a koncertterem.
Sajnálom, ha ez életed legunalmasabb beszélgetése.
Viccelsz? Épp az ellenkezője.
Tényleg?
Most mesélted el, hogy találtad meg önmagad.
Ez az egyik legfontosabb dolog a világon.
Mindenki vágyik rá, de kevésnek sikerül. A legtöbben nem elég bátrak hozzá.
Hogyhogy ilyen jó veled beszélgetni?
Nem ezen múlik. Téged jó hallgatni.
Meglep, hogy nem tudtad.
Megteszel egy szívességet?
Igen, persze.
Taníts meg játszani.
-Oboán? -Igen. Oboázni szeretnék.
Csak egy dalt. Egy igazán szépet. Kérlek!
Rendben, persze.
Jól van.
Ha fejemben jársz
mosolyod fényétől izzik a testem,
mint júliusi napsugár egy nyári esten
Lelkem is elbódul
szemed ha rebben.
-Jó reggelt, Maestro! -Jó reggelt!
-Hogy van? -Csodás játékot játszom
-csodás új barátaimmal. -Remek!
Idenézz!
Boldogság. Oké, vámonos!
Maestro!
Jól van?
Befejezted a feladatot, Hailey?
Igen, Maestro. Felfedezőúton jártam, és élményeket szereztem.
És ihletet is merítettem.
Hailey, ez remek!
Akkor megérte.
Hailey!
Kreatívfelelős Dranka Anita jártam, és élményeket szereztem.