התרופה מצויה ברעל.
זין על המערכת!
מוצרט בג'ונגל
- עכשיו, פורטיסימו! -
מהם מקורות ההשראה שלך?
אהבה ושנאה.
הוויברטו שלך לא ישתפר מעצמו.
לוחץ?
- אני לא נושמת. - יופי.
הוציאי את הידיים מהמים.
- עכשיו נגני. - בסדר.
את צריכה לשיר דרך האבוב. בעדינות!
את מנסה למחוץ יתוש בפטיש.
בסדר. הבנתי.
וון ויליאמס קרא לזה "רונדו פסטורלה",
אבל אצלך זה נשמע כמו בירוא יערות.
זו החתולה שלך? אני מתה על הגזע הזה.
בראלי הייתה לי חתולה בורמזית.
אני מתגעגעת אליה. איפה היא? כאן? בואי, חתולה.
היא מתה.
נתחיל שוב.
כן, מיד.
סליחה, אני אכבה אותו.
- שיחה נכנסת: רודריגו -
רודריגו?
מתברר שצדקתי. רקל חייבת לי כוס קפה.
אני צריכה לענות.
ברור.
שלום, מאסטרו.
היילי, מוכנה להרפתקה?
השיגי לנו מכונית שחורה.
- שכורה? - שחורה, כן.
שחור זה טוב. כן, כן.
אנחנו נוסעים לאסוף את הסולנית החדשה שלנו. היא מופיעה מחוץ לעיר.
מוכרחים לצאת עכשיו.
ברצינות?
- אני באמצע שיעור... - אין לי זמן לזה.
...אצל בטי קרגדייל.
בסדר. סיימי את השיעור שלך והתקשרי אליי.
אנחנו מוכרחים לצאת מיד. בסדר?
טוב, צ'או.
תרמוס בריק. אדיר.
היי.
היי. איך הלך לך היום?
זה היה סיוט, אבל היא מקצוענית.
אני זזה, רודריגו מחכה לי.
- את בסדר? - כן.
בערך. ראי.
דוד דין סיים לחלק את הירושה.
- לא ייאמן! - אני יודעת.
מה תעשי בכל הכסף הזה?
לא יודעת. אני בודקת את כל האפשרויות.
ברור.
מצד אחד בא לי להשקיע,
לנהוג באחריות לשם שינוי,
ומצד שני בא לי להשתולל
ולשכור את דיוויד בואי להופעה על הגג.
בואי נעשה את זה!
למד איתי במכללה בחור פיני
שאהב ויקה והשפלות מיניות ו...
כשאביו מת, השקיע את הירושה,
ואז הוא מת, ואמו ירשה את כל הכסף,
אבל היא הייתה עשירה ממילא, אז זה לא שינה לה.
יהיה בסדר. מצטערת, אני מוכרחה לזוז.
- אני מבינה. - בסדר.
אני אוהבת אותך.
תודה על שבאת בהתראה קצרה, דידי.
אין בעיה.
ממילא היו לי סידורים באזור.
זו עונת מסיבות בר המצווה. הביקוש גדול.
הקשב, המפרק שלי...
עדיין כואב לך?
הכאב החריף.
אלוהים! סינתיה, את מוכרחה ללכת לרופא אמתי.
כבר קבעתי תור.
נגמר לי הקודאין,
תהיתי, יש לך משהו חזק יותר?
אתן לך קצת פנטניל ואוקסי,
אבל אגיד לך כחבר, סינתיה, אני דואג לך.
אני לא רוצה שתתמכרי.
אני נראית לך בת חמש, דידי? מתוק מצדך, אבל אל תדאג.
- סנטרל פילה -
אני יכול לעשות את זה. כן, אנחנו יכולים.
כן, אנחנו יכולים. כן! בסדר.
מחשב מסלול למפעל הפסולת הרעילה.
מפעל לפסולת רעילה?
חשבתי שנוסעים לאסוף מוזיקאית.
היא מופיעה שם היום ב-12.
כדאי שתמהרי,
ולא, נפספס את הקונצ'רטו לכינור.
קונצ'רטו לכינ...
אנחנו אוספים את אנה מריה?
כן.
אלוהים.
אני יודע, בסדר? אני יודע.
אבל זה הקונצרט הראשון שלי, וצריכה להיות לו אמירה נועזת.
אנה מריה מנגנת בתשוקה, היא מנגנת כאחוזת טירוף.
היא תשסע לגזרים את "אוגוסט ממוריאל"
כמו נץ מוזהב שממריא על כנפי הצדק.
זה מדהים, אבל בכל הכבוד,
המפגש האחרון שלכם נגמר ברע.
אני יכול לאלף אותה.
בתנאי שהיא לא עם גבר אחר או עם אישה אחרת,
לדעתי אני היחיד שמסוגל...
אני לא רוצה לחשוב על זה, טוב?
לא רוצה.
קודם נמצא אותה, ואז נדבר על זה.
זה מזוכיסטי.
היא בלתי צפויה,
ואתה יכול לבחור בכל מי שתרצה.
היילי, אני מודה שאני מפחד מעט. בסדר?
בסדר.
אבל התזמורת עברה שבעה מדורי גיהינום
בזמן שניסיתי להפיח בה רוח חיים, להבין מה אני רוצה,
משום שרק כך נהיה רלוונטיים,
רק כך תהיה לנו חשיבות.
ואנה מריה... היא מפיחה בי חיים. היא החיים שלי.
בעוד 200 מטרים, פנה שמאלה.
פני שמאלה בעוד 200 מטר.
תחזור על ההוראות כל הדרך?
- לא, לא. - בסדר.
היצמד למסלול השמאלי.
השתדלי להיצמד לשמאל.
זה אתה. היכנס.
טעיתי ביום? קבענו לשבת.
שבת, נכון. אתה צודק. אני...
הקדמתי?
יודע מה? לא. אתה הרי עונד שני שעונים, אז...
אני אמזוג לך יין.
אנחנו צריכים לדון בעניינים חשובים של התזמורת.
- כן? - זה טוב.
זה ממש טוב.
יש לי הרגשה לא טובה.
ולכן טוב שאנחנו כאן, היילי.
זה מתאים מאוד לסגנון של אנה מריה וגם לסגנון שלי.
- קרינה, אזור מזוהם -
- הכניסה אסורה, אתר פסולת רעילה -
אין פה איש.
אנה מריה ניחנה בגאונות מסתורית שאיש אינו מסוגל להבין.
את יודעת, זה...
היי!
מה?
לפי התספורות אני מנחש שבאתם למופע של המוזיקאית המוזרה.
"מוזרה"? מוזרה?
כן. היא וחבורת תימהוניים התגנבו פנימה.
הם עזבו לפני שהשוטרים הגיעו.
מהמעט שראיתי, מדובר במופע תאטרלי ומלא דקויות.
אני שמח שככה הרגשת, אדוני. היא נפלאה, נכון? תודה.
אל תקרא לי "אדוני". קוראים לי אריק.
כנראה יפטרו אותי הלילה.
אריק.
התרחקו מכאן, האזור הזה רעיל.
זה מרכז לפסולת רעילה.
נראה לכם שאני לובש את חליפת המגן הזאת סתם ככה?
- טוב, לכו. - בוא נלך.
קדימה, זוזו!
נמצא אותה.
- סעו בזהירות. שיהיה לכם יום נעים. - בסדר.
הם יתעקשו להוריד את משכורת הבסיס
לנגנים חדשים, אבל זה תכסיס.
הם מקווים שנתנגד לזה.
מה שחשוב זה הפנסיה, דמי ההבראה...
- כן. - ...וההשתתפות העצמית.
הם ינסו לסכסך
בין הנגנים הוותיקים לצעירים.
- בוב. - כן?
הפסק לדבר.
סליחה. דיברתי מהר מדי? אני יודע שאני מברבר לפעמים.
שקט. רק לרגע.
בסדר, כן.
עכשיו פנה לחלון, שאראה את הפרופיל שלך.
בסדר.
יש לך פרופיל נחמד.
תודה.
אתה יודע, לפעמים אני משקיפה על התזמורת,
ואני רואה אותך מנגן בפיקולו הקטן והחמוד שלך...
הפיקולו שלי בגודל רגיל.
ואני חושבת לעצמי, הוא לא בלתי מושך.
להפך, הוא חמוד במפתיע.
באמת? איזה קטע.
כן. קטע-קטע.
אתה שנון מאוד.
סינתיה, את קצת...
חרמנית?
"חרמנית"? לא, התכוונתי לשיכורה.
את קצת שיכורה?
למה מעולם לא הזדיינו, בוב?
טוב... זה די ברור, לא?
אני לא יודעת. זה ברור?
את לרוב מביטה קדימה,
לעבר דוכן המנצח, ואני מאחורייך, עם הפיקולו הקטן שלי.
אולי אתה והפיקולו הקטן שלך תהיו מאחוריי?
דברים כאלה לא קרו כשלזלו היה יו"ר הוועדה.
גילית משהו?
כן. "הכניסה לדובים בלבד"
אומר שהיא בהחלט באזור.
"הכניסה לדובים בלבד" זה מקור אמין?
כן, יש לו הרבה עוקבים בגריינדר. ככה כתוב פה.
בדקתי במחשב,
ורק חדר אחד פנוי.
אתם רוצים אותו?
כן.
כן, ברור.
נפלא. בבקשה.
חדר הכביסה בקומה השנייה והסאונה בקומה שלישית, אם בא לכם להתפרע.
האמת היא שלא. תודה.
אני ממילא לא ישן. קשה לי להירדם.
יש לכם הבונבוניירות הארוכות האלה, בצורת משולש?
- "טובלרון", ברור. - כן.
במיני-בר.
זו החולשה שלי. תודה.
- תודה. - בואי נלך.
שקלתי בדעתי לשמור את זה בסוד,
אבל שיהיה.
אני צריכה להתייעץ עם "מוחכוורת". מה דעתכם?
קני דירה ומכרי אותה ברווח.
בן דוד שלי הרוויח ים של כסף ככה.
התחייבות כזאת מלחיצה אותי.
אולי חיות?
הרחיבי.
חוות אלפקות. הן חמודות בטירוף, והצמר שווה המון.
חשבתי פעם לגדל דבורים על הגג,
אבל אני לא מסוגלת לטפל בחרקים, בחיות או בתינוקות.
אפילו לא בצמחים. אני שונאת צמחים.
מה דעתך, אוון?
את מוכרחה לבזבז הכול במכה?
אני חייב כסף לאוניברסיטה ויש לי הרבה דוחות חנייה.
לא תזיק לי קצת עזרה.
לא משנה מה תעשי, העיקר שתיזהרי.
זוכרת את טיילור בל? את רוב הילדים שגדלנו איתם?
הם פתחו את קרן הנאמנות שלהם ולא עשו שום דבר כל החיים.
אם כבר החלטת על כיוון בחיים,
זה רק הדובדבן שבקצפת.
ליזי?
פשוט...
ליזי?
היא הלכה?
היילי.
- מה? - ראי.
אנה מריה עדכנה את המיקום שלה.
בסדר.
- פישטאון. היית שם פעם? - לא.
מיקום מוצלח למופע אקולוגי, נכון?
פישטאון.
כנראה, כן.
בסדר.
- מתי אתה רוצה לצאת? - עכשיו.
- ארזי את התיקים. - טוב.
אני ארוקן את המיני-בר.
אחד לך ואחד לי.
- תודה. - על לא דבר.
את רוצה?
"טובלרון". זו החולשה שלי.
בוקר טוב, היפהפייה הנרדמת.
אומלט קפרזה של "הבוקר שאחרי"
לצ'לנית הכי סקסית בחצי הכדור המערבי,
באדיבות השף רוברטיטו.
נחמד מצדך, בוב.
בבקשה.
אני מרגיש מדהים.
זה ממש רועש.
כן. מה השעה? לעזאזל.
אני בכלל לא עונד שעון.
אלוהים!
- מה? - אני מוכרח לזוז.
אני אוסף את הבת שלי מנמל התעופה.
היא לומדת הנדסה בסטנפורד.
תודה לאל על שהיא לא מוזיקאית.
אם כי אני מוכרח להודות שלנגינה בפיקולו יש יתרונות לפעמים.
נתראה בתזמורת, ילדונת.
כן. תודה על האומלט.
היילי, בואי הנה.
מצאת אותה?
את מוכרחה לראות את זה.
מה?
אני רוצה לגור כאן.
מפעל ישן יכול להפוך לבית אופרה.
לא, לא, לא. האקוסטיקה מחורבנת. לא.
דמייני את כל האנשים שעבדו כאן,
את כל הדם, היזע והדמעות.
אני כבר לא רוצה לגור פה.
אולי עדיף שנחזור למלון ונחשוב על משהו אחר.
לא.
היא בסביבה. אני מרגיש אותה.
לכן לא למדתי לבשל, כי תמיד...
מה אמרתי לך?
זה "החדר הירוק" שלה?
חדר ירוק? לא, לא. לאנה מריה אין חדר ירוק.
היא... היא הפנתה עורף לנוחות של העולם המודרני
כמו שיש לנו, מבינה?
יודעת מה? זה היה רעיון רע מלכתחילה.
בואי נחזור לרכב.
ניסע קצת.
אני אשלח לה דוא"ל.
- בואי. קדימה, היילי. - חכה.
- בואי. - לא.
שכרת אותי כדי שאלמד ממך,
לא רק כדי שאסיע אותך למחסנים נטושים ולמזבלות רעילות.
זה לא קשור לתזמורת, אלא אליך.
- אתה מוכרח לציית לתשוקה. - אני יודע, אני יודע, אני יודע.
אני יודע.
גורלי ממתין לי באוהל המוזנח הזה.
וכשתחזור, אני אהיה כאן ו...
לא, לא. לא, היילי.
היית עובדת למופת בסוף השבוע הזה. חזרי הביתה.
עליי לעשות זאת לבד.
מוזר, נכון?
בפעם האחרונה שהלכנו לבקר אותה, מנעת ממני לפגוש אותה,
ואילו עכשיו את מתעקשת שניפגש.
- כן, מצחיק. - כאילו...
בעצם, את יכולה לחכות שתי דקות?
רק שתי דקות. ההתחלה תמיד מטורפת קצת.
- אין בעיה, מאסטרו. - תודה.
אנה מריה.
אתה רוצה אותי.
אני זקוק לך.
ספר לי למה אתה זקוק לי כל כך.
משום שזה מופע הבכורה שלי בתזמורת הסימפונית של ניו יורק.
אני זקוק לסולנית, ואת היחידה שמתאימה לתפקיד. בבקשה.
שמעת אותי.
שאני אנגן לפני אלמנות זקנות ב"אוגוסט ממוריאל"?
הן מגיעות בלימוזינה ויוצאות ברכב קבורה.
ומה בדיוק תרצה שאנגן?
ברהמס? מוצרט? הנדל?
שבי.
שבי!
אהובתי, אני רוצה שתנגני את סיבליוס.
- סיבליוס? - כן.
לצליליו התעלסנו בפעם הראשונה.
אני יודע.
אדג'ו, ולאחריו אלגרו מה נון טרופו.
סול מז'ור, בבקשה.
כן.
אטמתי את לבי בפני המוזיקה הזאת לפני זמן רב, נשבעתי שלא אשוב לנגנה.
אני יודע. אבל האם תעשי זאת רק עוד פעם אחת?
זוכרת אותנו?
ברלין, קניה...
- הפסק! - ...איסלנד. בבקשה.
את ואני, את ואני, את ואני.
אומרים שאמנות אמתית גוברת על הדעות הקדומות.
אעשה זאת.
למענך, אהובי.
אנה מריה, תודה.
אעשה זאת.
רגע.
רק שנייה. אנה מריה, מה זה?
חגורת צניעות.
עליי לשמור על תשוקתי,
ולשחרר אותה במלואה על הבמה.
בסדר.
אבל אוריד אותה אחרי הקונצרט. אל תדאג.
היי. כן.
היי.
- היי. - היי.
- התגעגעת אליי? - האמת היא שכן.
ממש התגעגעתי אלייך.
- איזה כיף לשמוע. - טוב.
- מה? - רק שתדעי,
אדיסון בבית.
מה המצב, אדיסון?
בסדר. עדיין לא צחצחתי שיניים.
תהיה גבר ותעלה עליי.
אתה חיוור בטירוף. חזרת עכשיו ממיאמי, לא?
כן, אבל אני לא משתזף.