Ador LA-ul!
Și eu, maestre.
Dar mi-e dor de casă.
Casa din New York sau din Mexic?
Ambele.
Mi-e dor de orchestră.
Asta-i mai bună.
Sunt foarte buni, dar ai mei au să-i întreacă.
- Așa e. - Poate.
Sau poate n-o să fie niciodată mai buni.
Poate că n-o să ajungi tu mai bun.
Poate că ești un impostor.
Nu acum, maestre.
Un mic ștrengar mexican în marele oraș.
Micul enfant terrible!
Dar nu mai ești chiar un enfant.
Da.
Poate ești doar terrible!
Gura, Wolfgang!
Îmi cer scuze, maestre.
N-am mâncat azi-dimineață.
Rodrigo pe scenă în două minute.
Bine. Înțeles.
Cabrón, care-i scorul?
Șapte la unu.
Da.
Să mergem.
Zvonurile sunt adevărate?
Ce zvonuri? Sunt așa multe,
că nu știu la care te referi.
Când orchestra intră în grevă,
o să vii aici, dar nu ca invitat.
- Cine spune asta? - Toată lumea.
- Serios? - Da.
Nu intrăm în grevă. Nici vorbă.
Calmează-te. Trebuie să dirijezi.
Una e să dirijezi Mozart.
Alta e să dirijezi negocieri.
Știu.
Trebuie să vii aici, să ne salvezi.
Ne urâm dirijorul.
Serios?
Rodrigo pe scenă.
Bine, gata.
- Distrează-te! - Mersi.
Bine ați venit, maestre!
Du-te la bază!
Nu azi, Bob.
Hailey, tu urmezi.
Haide, Hailey!
Lovitură!
Stai așa. Cine-i tipa?
Hailey Rutledge. E oboistă.
Nu-i văd numele pe lista oficială.
- Sunt suplinitoare. - Nu ești potrivită.
Are dreptate. Hailey poate juca doar atunci când cântă.
Săptămâna asta nu cântă, e asistenta maestrului.
Tu de partea cui ești?
A regulilor. Scuze, Hailey.
Poți juca peste trei săptămâni, când cântăm Mahler.
Ia mingea. Intru în joc.
Vine maestrul.
A venit tati. Ați dat de belea.
- Nu e chiar așa. - La naiba!
Bună, maestre!
Bună, Hailey!
Cum a fost în LA?
Incredibil. Minunat.
- Sunt mult mai buni ca noi. - Da?
Da. Nu vă temeți.
O să fim și noi așa.
- Ești bine? - Da.
- Warren Boyd! - Maestre.
- Cum merge? - Ne-a fost dor.
- Bob Sindicat! - Maestre.
- Da, bine. - Hei!
Betty Cragdale!
- Toate bune? - Da.
Meciul, da.
Bine.
Am auzit că maestrul Pembridge
nu era de acord cu activitățile sportive.
Așa e. Dar sezonul de softball e scurt
și toată lumea are grijă pe teren.
Mai avem puțin și intrăm în playoff.
- Serios? - Da.
Crezi că putem?
Dacă aruncăm decent.
Hei!
Vă trebuie aruncător?
A treia. Afară!
Să începem, maestre, hai!
Aruncă-i cu foc!
Cu viață!
Da!
Așa!
Da!
Care-i treaba? Eu sunt Alex.
Sunt săgetător.
Uneori, încep să dansez fără motiv.
Energic.
Ca o sperietoare.
Ca Michael Jackson.
Modern.
Sper să luați în considerare pentru Danse House.
Fir-ar să fie, am uitat pe apăs pe buton.
Pe bune?
Glumesc.
Ar fi proști să nu te ia.
Mersi!
Frumos dans, balerinule. Cred că ai o șansă.
Mersi, Stan!
Puțină inspirație.
Bună dimineața, Ludwig! Wolfgang, noroc!
Gustav, ce faci, amice?
Choppy. Ce dimineață frumoasă!
Și Sir Thomas Pembridge.
Îmi place cum sună.
Treci pe scaun!
Începe să compui, amărâtule!
Corn francez.
Pe val!
Superb.
- Alo? - Aici dna Cooke.
Tom Tom are păduchi, toată clasa a treia stă acasă.
Lecția de mâine se amână.
Când a luat păduchi?
Pe săptămâna viitoare!
Nu sunt deloc în călduri. Trebuie să repet.
Încercam să te alint, dar mă rog...
Cred că am păduchi, deci e cel mai bine așa.
Păduchi. Ce sexy!
ORCHESTRA FILARMONICĂ DIN NEW YORK
Ești Hailey, asistenta lui Rodrigo, nu?
Așa mi se spune.
Sunt Sarabelle. Gloria m-a trimis.
Ca să mă înveți să fiu asistentă.
Super.
În primul rând, începe cu mateul.
De fapt, i l-am făcut prima dată
chiar aici, în camera asta.
„Bine, Hailey, mai întâi iei o gură din mate.
Apoi... Un vultur.”
Fiindcă mi-a lăsat o casetă.
Cum ai luat slujba?
Tata o știe pe Gloria. Numele meu e Sarabelle Westmore.
Măi să fie! Ca în Fundația Westmore?
Ne-ați donat orga.
Tata a făcut-o. Tu cum ai primit slujba?
Cânt cu pasiune.
Cânți cu pasiune?
Da.
Ești muzician?
Cânt și compun.
Îți place asta?
Sau asta?
Ce material îmi pune pielea mai bine în evidență?
Al doilea...
Îți face părul să pară ca aurul.
Atunci, îl alegem pe al doilea.
Mersi.
Gloria, nu putem intra în grevă.
Hai să le dăm ce vor.
Nu ne permitem.
Dar ne permitem draperiile astea.
Datorită soțului meu cu numărul patru, Dumnezeu să-l ierte!
Nu râde de redecorarea mea, Toți avem nevoie de un spațiu.
Nu râd.
Maestre, dacă vrei să ajuți,
nu declara că una din companiile finanțatoare
e un „vampir malefic” în New York Times.
Nu.
A fost scos din context.
Ceea ce am spus a fost:
„Chiar dacă sunt vampiri corporatiști malefici,
sunt generoși.”
Știi ce face compania aia în Nigeria?
Dar pentru orchestră?
Și-au pus numele peste tot în program.
Și ne-au dat cinci milioane pentru asta.
Ce poți să faci mai departe
e să te folosești de influența ta în orchestră
și să-i faci să accepte oferta noastră recentă.
Știi că te adoră.
Așa e. Te adoră.
Nu, Craig G. Cei din LA mă plac.
Cântă bine, la unison, sunt relaxați.
Se cunosc, sunt încrezători.
Poate că se simt așa
fiindcă au semnat un contract pe cinci ani.
Contracte! Vezi?
Numai contracte și birocrație!
Birocrație peste tot.
Taie banda roșie! Bine?
Dacă nu vorbim despre muzică,
n-o să fim niciodată mai buni.
Și când mergem în America Latină
o să fie o problemă,
fiindcă mă exilează din fiecare țară,
din Mexic, Columbia, Argentina, Bolivia,
Paraguay, Chile, Peru, Venezuela...
Unde-i Hailey? Ce se petrece?
Tu cine ești?
Sarabelle, noua asistentă?
Ce faci? Mă întrebi?
Sau îmi răspunzi?
Răspund.
Bine.
Ține asta.
Sarabelle?
Ai putea fi o soprană bună.
- Mersi. - Nu?
Dar asta n-o să meargă.
Redu birocrația!
Rodrigo.
Ce face tatăl tău, draga mea? A ieșit cu iahtul?
Am fost concediată?
- Nu, scumpo. - Sunt concediată?
E-n ordine.
Tati vine repede, pentru ca acest tati să se întoarcă la muncă.
E-n ordine.
Nu e un copil real.
Știu. E un roboțel.
Christophe crede că trebuie să exersăm până când apare cel real.
E ciudat. Dar e mișto.
- Da. - Da.
Crezi că...
Da. Te place.
Trebuie să-l cunoști bine.
- Apoi... - Maestre.
Nu concedia asistenți din prima.
Uite ce e, Hailey.
Nu te apropia de mine cu chestia aia!
Sarabelle e drăguță. Bogată, dar drăguță.
N-a fost drăguță.
Deloc, nu. N-a fost drăguță.
Vorbea cu un arpegiu ascendent, ca...
Nu pot să mai fiu asistenta ta.
Hailey, nu pleca!
Scuze, poftim.
Ai încredere în instincte. Așa.
Nu asculta. O să-ți spună toți aiureli.
Fă cum îți vine. Te descurci.
Facem așa. Când suplinești la oboi,
găsești o asistentă pentru mine, da?
O să fie ciudat pentru colegi,
fiindcă știu că lucrez pentru tine.
Ciudată? Nu văd nimic ciudat.
Găsește altă asistentă săptămâna asta. Punct.
Nu e niciun punct!
Maestre, e baia fetelor.
Și?
E pentru fete. Gloria ți-a zis.
Ieși afară.
FEMEI
Știi că tatăl fetei ne-a dat orga,
camera de repetiții și casa ta?
- Dar nu face mate. - Oricine poate.
Asta e o insultă la adresa ta.
- Cum merge, Cynthia? - Bună, maestre.
- Ce faci? - Bine.
E baia fetelor.
- Și? - E pentru fete.
Într-o zi, va fi a tuturor.
Bună!
Are o asistentă nouă?
Lucrez la asta.
Nu te lasă să pleci, nu?
Adică?
Nimic. Doar că...
Tanya, tipa cu trianglul, a spus tuturor
că v-a văzut când vă sărutați în seara debutului.
Te-ai înroșit toată.
Nu, doar că era...
era foarte drăguț cu toți.
A fost acum două luni.
Nu s-a mai întâmplat.
Cânți mult mai bine, Hailey.
- Nu-i așa. - Ba da.
Ești din ce în ce mai bună.
Te-am auzit. Nu vrei să circule zvonuri din astea, crede-mă.
O să-i zic Tanyei să-și țină gura.
Nina Robertson?
Cynthia? Bob?
Bună!
- Frumoase roți! - Mersi.
Vin din Pittsburgh.
Ai terminat negocierile pentru liga de hochei?
Am dat cu ei de mantinelă.
Cânți la violoncel, nu?
- Da. - Ador violoncelul.
Îmi taie respirația.
Îți place piculina?
Nu m-am gândit la asta.
Pot să stau pe scenă cu ei?
Vrei să cunoști pe cineva?
Da.
Ea e Nina, avocata noastră.
El e Dee Dee.
- Cu timpanul. - Încântată!
Ea e Betty Cragdale, faimoasa noastră prim-oboistă.
Ești de 35 de ani în orchestră, nu?
Am început la 12 ani.
O să lupți pentru noi, sper.
Așa am să fac. Ăia uită cine dă tonul aici.
Sper că nu va fi ca în Minnesota.
Eram în orchestra aia.
Am fost șomeri un an jumate.
Fiindcă cineva a dat-o-n bară.
Noi nu facem așa.
- Ce bine că ești aici! - Da.
- A venit maestrul. - Bună!
- Fir-ar să fie! - Bună!
- Încântat!ă! - Și eu, Betty!
- Putere muzicienilor! - Da. Ne vedem.
Cynthia, abia aștept
să lucrăm la asta.
Sunteți pe mâini bune, crede-mă.
Cred că da. Mersi.
Ascultă,
aș vrea să cânți pentru mine într-o zi.
Îl ador pe Bach.
Și eu.
- Ce mai faceți? - Maestre!
Frumoase aruncări, nu?
- Mersi. - Ești asul nostru, maestre!
Mersi mult, Betty Cragdale.
Mulțumesc, prieteni.
- Warren Boyd! - Maestre.
- Ești bine? - Sigur.
Cu cine vorbeai?
Cu avocata noastră.
Avocata, pe scenă?
Nu se cade, nu?
De acord, maestre.
Bine.
Bine ați venit.
Desigur.
Simfonia a opta a lui Schubert, Si minor, da?
Și...
Mulțumesc.
Drăguț. Să începem.
Scuze.
Scuze, maestre.
Am uitat să semnăm actele pentru adopție.
- Christophe. - Da, n-am scuze. Îmi pare rău.
Când eram în orchestra de tineret
și întârziam,
maestrul Rivera, îl știți,
arunca în noi cu bagheta de fiecare dată.
Așa. Dintele ăsta de aici e pe jumătate fals.
Apoi am învățat să mă feresc.
După ce m-am ferit de vreo zece ori,
când aveam opt, nouă ani, îmi dădea mie bagheta,
și de-aia sunt azi aici.
În câteva săptămâni o să fim în Mexic
și ar fi bine să fim buni!
Maestrul Rivera o să fie în public
și o să arunce cu baghete în noi.
Nu vrem asta, da?
Să începem.
Gata? Și...
Edward! Ce bine că ai venit.
Ai auzit că au schimbat avocata?
Da.
Cică e nemiloasă.
O știi pe asistenta mea, Sharon?
Da. Suntem supărați pe tine că ne-ai luat-o.
Sharon, ne e dor de tine.
Vreau proteine. Îmi aduci niște nuci?
E trist să ținem acest dineu al finanțatorilor mari
fără finanțatori mari.
În afară de mine, normal.
Știi de ce sunt așa puțini finanțatori aici?
Sigur o să-mi spui.
Fiindcă nu le place de Che Guevara.
Le e dor de fostul dirijor, ca și mie.
Chiar dacă zici că e Hugh Hefner.
- Bună, uriașule. - Bună, dragă!
- Ai venit! - Da. Ce faci?
Arăți extraordinar!
- Mersi. - Sharon,
stai cu noi în seara asta?
Mă bucur să te văd.
- Eduardo! - Maestre!
Așa cum am mai spus, aveți deja un dirijor minunat.
Sunt prăjite?
Știu. E hermano cu tine.
Întrebarea e: tu ești hermano cu el?
Haide, Thomas,
cel mai bine recenzat concert a fost cel în care ai dirijat și tu.
E perfect adevărat, dar... Dă-o naibii! Știi cum e presa.
Compun acum. E noua mea pasiune.
Sunt pe val!
Bine. Cine e gata pentru Schubert?
Câtă energie...
Dă-le niște oxigen, ceva.
Să mai încercăm o dată. Cine e gata pentru Schubert?
Thomas.
Mormăi.
Îmi cer scuze.
Dar sunt pe val cu compusul.
Dar, cu decolteul ăla,
nu mă pot concentra la nimic, vulpițo.
Ce părere ai?
- De seara asta? - Da.
Publicul v-a adorat, nu?
- Publicul. - Da, ei.
- Orchestra nu are coeziune. - Știu.
S-au învățat prost din seara cu Benjamin Britten.
E normal. Doi pași în față, un pas în spate.
Dar îi distrage și greva.
Și pe mine mă distrage.
Trebuie să fii Tatăl Dur.
- Tatăl Dur? - Da.
Uită-te la marii dirijori din trecut.
Au condus cu mână de fier.
Uită-te la Toscanini. A fost...
- Da. - Un nenorocit.
Von Karajan a fost prea dur.
Mult prea dur.
Solti e un exemplu bun. Foarte dur, muncitor, dirija cu biciul.
Nu vrei să fii iubit. Vrei să fii respectat.
Asta contează.
- Noroc! - Noroc!
Da.
Maestre, ai vrea
să arunci un ochi pe simfonia mea?
Maestre.
Nu mă laud singur,
dar cred că e genială!
- Mi-ar plăcea, maestre. - Mulțumesc!
Hailey!
E trei dimineața.
Da?
Ziceai că vrei să vorbim?
Da.
Vreau să te întreb ceva.
Fii sinceră, da?
Mereu ai fost sinceră.
Ce crede orchestra despre mine?
Că ești nebun.
Asta așa e.
Dar toți cred în tine.
Și, uneori, cred că te și iubesc.
Tu crezi că uneori iubești orchestra?
Uneori? Mereu.
Dar sunt dirijorul. Trebuie să existe o distanță.
Maestrul Rivera îl cita pe Quevedo, spunea:
„El mayor despeñadero es la confianza.”
Ce înseamnă?
Că cel mai înalt munte de pe care poți cădea e încrederea.
Odată cu apropierea,
apare lipsa de respect.
Nu chiar.
Cred că ăsta-i adevărul, Hailey.
Azi, ăsta-i adevărul. Da.
Hailey, e târziu. De ce ești trează la ora asta?
Trebuie să muncim!
Trebuie să aflu cum fac orchestra mai bună,
fiindcă e îngrozitoare acum.
Tu trebuie să găsești pe cineva să facă mate.
Bine? Fiindcă tu trebuie să cânți.
Bine?
Bine.
Șoimarul și șoimul trebuie să se ajute reciproc.
Eu sunt șoimul, nu?
Noapte bună!
Redactor Anca Tach ?