Jag bara älskar LA.
Ja, maestro, jag också.
Men jag saknar hemma.
Hemma i New York eller i Mexiko?
Båda.
Jag saknar min orkester.
Den här är bättre.
De är riktigt bra, men min kommer att bli bättre.
-Ja, de blir bättre. -Kanske.
Eller så får du aldrig dem dit.
Du kanske aldrig kommer fram.
Du kanske är en bedragare.
Inte nu, maestro. Inte nu.
Liten mexikansk rännstensunge i den stora staden.
Lilla enfant terrible!
Du är inte en enfant längre.
Ja.
Du är kanske bara terrible!
Var tyst, Wolfgang!
Förlåt, maestre.
Jag har inte ätit frukost idag.
Rodrigo till scenen om två minuter.
Okej, uppfattat.
Cabrón, vad är ställningen?
7-1 nu.
Ja.
Ja. Kom.
Stämmer ryktet?
Vilket rykte? Så många rykten,
att jag inte vet vilket du pratar om.
Att när New Yorks symfoniorkester strejkar
kommer du hit och inte som gästdirigent.
-Vem säger så? -Alla pratar om det.
-Jaså? -Ja, alla.
Nej, vi ska inte ut i strejk.
Lugn. Du måste dirigera konserten.
Det är en sak att dirigera Mozart.
En annan att hålla förhandlingar.
Jag vet.
Du måste komma hit. Rädda oss.
Vi avskyr vår dirigent.
Jaså?
Rodrigo till scenen.
Okej, ett, redo.
-Njut. -Tack.
Välkommen. Maestro.
Ta basen.
Inte din dag, Bob.
Hailey, det är du.
Kom igen, Hailey.
Strike!
Vänta. Vem är pitchern?
Hailey Rutledge. Hon spelar oboe.
Jag ser inte hennes namn på den officiella spellistan.
-Jag är vikarie. -Då får du inte spela.
Han har rätt, Hailey får bara vara med den veckan hon spelar.
Hon spelar inte den här veckan. Hon är bara Maestros assistent.
Vems sida är du på?
Sidan med regler. Tyvärr, Hailey.
Du får vara med om tre veckor då vi gör Mahler.
Ta bollen. Jag är tillbaka.
Maestro klockan två.
Pappa är här. Ni har fått problem.
-Nej. Han är inte sån. -Äsch.
Hej, maestro.
Hej, Hailey!
Hur var LA:s filharmoniker?
Det var otroligt. Fantastiskt.
-De är så mycket bättre än vi. -Jaså?
Så mycket bättre. Men oroa er inte.
Vi kommer dit. Ja.
-Hur mår du? Är du okej? -Ja.
-Ja, Warren Boyd. -Maestro.
-Hej, Warren Boyd, hur är det? -Vi har saknat dig.
-Facket-Bob. -Maestro.
-Ja. Okej. -Hej.
-Betty Cragdale. -Hej.
-Är allt bra? -Ja.
Ja, matchen.
Okej.
Jag hörde att maestro Pembridge var
lite osäker på sportaktiviteterna.
Ja, maestro. Men det är en kort softbollsäsong
och alla är så försiktiga.
Vi är bara några segrar från att komma med i finalen.
-Jaså? -Ja.
Tror du att vi har en chans?
Ja, om vi har en bra pitcher.
Hej.
Behöver ni en pitcher?
Strike tre, du är ute.
Kom igen, maestro, kom nu.
Kasta till honom.
Lite lurt!
Ja, baby!
Ja!
Hurra!
Hej. Läget, allihop? Jag heter Alex.
Jag är en skytt
och ibland börjar jag spontant att dansa.
Dansutbrott.
Fågelskrämmadans.
Michael Jackson.
Modern.
Jag hoppas ni tycker jag är värdig Danse Hause.
Äsch, jag glömde att trycka på "spela in".
Är det sant?
Skojar bara.
Om Danse Hause inte väljer dig, är de idioter.
Tack.
Snygg dans, danspojken. Jag tror du har en chans.
-Tack, Stan. -Tack.
För eldens musa.
God morgon, Ludwig. Wolfgang.
Gustav, hur mår du idag, kompis?
Choppy. God morgon till dig, grabben.
Och Tom Pembridge. Sir Thomas Pembridge.
Jag gillar hur det låter.
Sätt dig ner på pallen.
Börja komponera, din lata skit.
Valthorn.
På gång nu.
Superbt.
-Hallå? -Hailey, mrs Cooke här.
Tom Tom har huvudlöss. Det är massor i trean som har fått det.
Så det blir ingen lektion imorgon.
Okej. När fick han det?
Vi ses nästa vecka, hej då.
Jag är inte alls kåt. Och jag måste verkligen öva.
Jag försökte bara vara ömsint, men skitsamma.
Jag har antagligen också huvudlöss, så det är väl bäst.
Löss. Vad sexigt.
NEW YORKS SYMFONIORKESTER RODRIGO
Hallå? Du är Hailey, Rodrigos assistent, eller hur?
Det är vad de säger.
Jag heter Sarabelle. Gloria Windsor sa att jag skulle träffa dig,
så att du kan träna mig till att bli Rodrigos nya assistent.
Okej, visst.
Först börjar vi med mate.
Jag gjorde min första kopp med mate till maestro
i det här rummet.
"Okej Hailey, först ska du slurpa maten.
"Och sen ska du... En örn."
Han gjorde det bandet åt mig.
Hur fick du jobbet?
Min pappa känner Gloria. Jag heter Sarabelle Westmore.
Som i Westmore Foundation?
Ni donerade vår orgel.
Min pappa. Och hur fick du jobbet?
Jag spelar med blodet.
Du spelar med blod?
Ja.
Är du musiker?
Jag är sångerska/låtskrivare.
Gillar du den här?
Eller den här?
Vilket tyg är snyggare mot min hy?
-Det andra... -Det andra.
Det får ditt hår att se ut som spunnet guld.
Då antar jag att vi tar det andra.
Tack.
Gloria, vi kan inte ha en strejk.
Kan du inte bara ge dem vad de vill ha?
Jag har inte råd att ge dem vad de vill ha.
Men du har råd med de gardinerna.
Tack vare min fjärde make, ja. Må han vila i frid.
Och gnäll inte över min inredning. Vi behöver alla få ett kreativt utlopp.
Jag gnäller inte.
Maestro, om du vill hjälpa,
så kalla inte våra största välgörare
för "onda blodsugare" i The New York Times.
Nej, nej.
Det togs helt ur sitt sammanhang.
För vad jag sa var:
"Trots att de är onda blodsugare
"är de trevliga."
Vet du vad det företaget gör i Nigeria?
Vet du vad de gjorde för vår symfoni?
De satte sitt namn över hela programmet, det är vad de gör.
Och gav oss fem miljoner.
Nästa sak du kan göra
är att använda ditt inflytande över orkestern
till att få dem att seriöst överväga vårt senaste erbjudande.
Du vet att de avgudar dig.
Det är sant. De avgudar dig.
Nej, Craig G, nej. LA:s filharmoniker, de gillar mig.
De spelar väl, unisont, avslappnat, lugnt,
de känner varandra, de har självförtroende.
De kanske känner sig säkrare eftersom
de har skrivit på ett femårskontrakt.
Kontrakt! Du förstår,
vi pratar bara om kontrakt och byråkrati!
Byråkrati överallt.
Bryt med byråkratin, okej?
För om vi inte pratar om musiken
kommer vi aldrig att bli bra.
Om vi inte pratar om musik, och åker till Latinamerika,
kommer det att bli så problematiskt,
för jag kommer att landsförvisas från vartenda land,
från Mexiko, Columbia, Argentina, Bolivia,
Paraguay, Chile, Peru, Venezuela...
Var är Hailey? Vad händer? Vad är det här?
Vem är du?
Jag heter Sarabelle. Din nya assistent?
Är det... Frågar du vad jag heter?
Eller är det ett svar?
Ett svar.
Okej.
Håll i den här en sekund.
Sarabelle?
Du kan bli en bra sopran.
-Tack. -Inte?
Ja, men det här kommer inte att fungera.
Sluta med byråkratin!
Rodrigo.
Hur mår din far? Är han ute på yachten?
Blev jag avskedad?
-Nej, var inte orolig. -Är jag avskedad?
Det är okej.
Pappa kommer snart tillbaka, så att pappa kan åka tillbaka på jobb.
Det är okej. Jag gör...
Det är ingen mänsklig baby.
Jag vet. Det är en robotbaby.
Christophe tycker att vi ska öva tills den riktiga kommer.
Det är konstigt. Men coolt.
-Ja. -Ja.
Har du nåt emot att...
Ja. Okej. Han gillar dig.
Jag vet inte, du fick precis lära känna honom.
-Och sen, du vet... Ja? -Maestro.
Du får inte avskeda assistenter på deras första arbetsdag.
Hailey. Du.
Herregud. Ta bort den där saken.
Sarabelle var trevlig. Hon var rik, men hon var mycket trevlig.
Nej, hon var inte trevlig. Hon...
Nej, hon var inte trevlig.
Hon talade med stigande arpeggios. Och i moll som...
Jag kan inte fortsätta vara din assistent.
Gå inte, Hailey.
Nej, nej. Förlåt, här får du.
Lita på dina instinkter. Du fixar det.
Lyssna inte på nån. Alla kommer att säga saker.
Gör som du känner. Du fixar det.
När du vikarierar som oboespelare
får du hitta en vikarieassistent åt mig.
Det försätter mig i en konstig situation med orkestern
eftersom de vet att jag jobbar för dig.
Konstig position? Jag ser inget konstigt med det.
Hitta en ny assistent till nästa vecka. Punkt slut.
Inte punkt slut! Det finns inget slut!
Sluta, det här är damernas!
Och?
Det är för damer. Gloria pratade med dig om det här.
Gå ut, maestro.
DAMER
Och är du medveten om att den tjejens far donerade vår orgel,
vår repetitionssal, och din lägenhet?
-Och att hon inte kan laga mate? -Vem som helst kan laga mate.
Det var mycket förolämpande sagt.
-Hur är det, Cynthia? -Hej, maestro.
-Hur mår du? -Jag mår bra.
Det här är damernas.
-Och? -Det är för damer.
En dag kommer det att vara allas.
-Hej. -Hej.
Har han en ny assistent snart?
Jag jobbar på det.
Han vill inte släppa dig, eller hur?
Vad betyder det?
Inget. Jag bara, du vet...
Triangel-Tanyas läppar har fladdrat
sen hon såg honom kyssa dig på premiärkvällen.
Gud, allt blod hamnade i dina kinder.
Nej, han var bara
supertillgiven mot alla den kvällen.
Det var för två och en halv månad sen.
Och det har inte hänt igen, så...
Du går verkligen framåt med ditt spelande, Hailey.
-Nej, det gör jag inte. -Jo.
Du håller på att bli riktigt bra.
Jag har hört dig, så du vill inte höra nåt skitsnack, tro mig.
Jag ska säga åt Tanya att hålla käften.
Hej. Nina Robertson?
Cynthia? Bob?
-Hej. -Hej.
-Hej, snygg bil! -Tack.
Kom precis från Pittsburgh.
Precis klar med NHL-förhandlingarna?
Vi knuffade ägarna rakt in i väggen.
Du spelar cello, eller hur?
-Ja. -Jag älskar cello.
Det gör mig andlös.
Gillar du piccolaflöjt?
Jag har nog aldrig tänkt på det.
Går det bra om jag står på scenen med dem?
Vill du träffa några personer?
Ja.
Det här är Nina, vår nya advokat.
Det här är Dee Dee.
-Vår man på pukor. -Trevligt att träffas.
Och det här är Betty Cragdale, vår lysande förste oboespelare.
Tjugofem år med orkestern, eller hur?
Ja, jag började när jag var 12 år.
Jag hoppas att du kan sätta dit dem för oss.
Ja. De glömmer vilka det är som skapar musiken.
Jag hoppas att vi inte hamnar i samma situation som i Minnesota.
Jag var med i den orkestern.
Vi var utan jobb i ett och ett halvt år.
Ja, för att nån gjorde fel.
Det ska vi inte göra.
-Det är fint att du är här. -Okej.
-Maestro har kommit. -God morgon.
-Äsch. -God morgon.
-Så trevligt att träffas. -Betty, fint att ses.
-Makten åt musikerna. -Ja. Vi ses.
Cynthia. Jag ser verkligen fram emot
att jobba nära dig i det här.
Tro mig, du är i goda händer.
Ja, det tror jag att vi är. Tack.
Hör på,
du måste spela cello för mig nån dag.
Jag bara älskar Bach.
Jag älskar Bach också.
-Hej, hur är det? -Maestro!
Snygg tonsättning, eller hur?
-Tack. -Du är vårt äss, maestro!
Tack så mycket, Betty Cragdale.
Tack ska ni ha.
-Hej, Warren Boyd. -Maestro.
-Mår du bra? -Ja, absolut.
Vem var det du pratade med?
Det är vår advokat.
Jaha, advokaten. På scenen?
Det är inte så rätt.
Jag håller med, maestro.
Okej.
Välkomna, allihop.
Naturligtvis.
Schuberts åttonde symfoni, i B-moll. Okej?
Och...
Tack.
Fint. Nu sätter vi igång, eller hur?
Förlåt.
Jag är så ledsen.
Vi glömde skriva på några papper för adoptionen och sen...
-Christophe. -Inga ursäkter. Jag är så ledsen.
När jag var i ungdomsorkestern
och nån kom sent,
så brukade maestro Rivera, ni vet vem,
kasta taktpinnar på oss varje gång vi var sena.
Så där. Den här, den är halvfalsk.
Och jag blev riktigt bra på att ducka för dem
och efter att jag duckat tio gånger eller så,
när jag var åtta eller nio, gav han mig taktpinnen
och det är orsaken till att jag är här.
Om några veckor, när vi är i Mexico City,
är det bäst att vi är duktiga.
För maestro Rivera kommer att sitta i publiken
och han kommer att kasta taktpinnar på oss.
Det vill vi inte.
Nu börjar vi.
Redo? Och...
Edward! Så glad att du är här.
Hörde du att de har bytt ut advokaten?
Ja.
Hon ska vara en riktig haj.
Jag tror att du känner min exekutiva assistent, Sharon?
Ja, vi var arga på dig för att du lurade iväg henne.
Sharon, vi saknar dig redan.
Jag behöver protein. Kan du söka upp lite nötter?
Det är lite sorgligt att ha en lounge för stordonatorer,
utan några stordonatorer.
Förutom jag då.
Och vet du varför det är så få välgörare här?
Du kommer säkert att berätta det.
Det är för att de inte är så stora fans till Che Guevara.
De saknar vår gamle dirigent, precis som jag.
Även om han har klätt sig som Hugh Heffner.
-Hej, store man. -Hej, älskling.
-Är du här? -Ja. Hur mår du?
Herregud, du ser strålande ut!
-Tack. -Sharon,
har du sänkt dig till vår nivå ikväll?
Trevligt att ses.
-Eduardo! -Maestro.
Som jag sa förut, har ni redan en bra dirigent.
Är de rostade?
Ja, jag vet, din hermano,
men frågan är, är du hans hermano?
Kom igen, Thomas,
den bästa recenserade konserten i år var den du hoppade in i.
Det är sant, men... Fan ta det! Du vet pressen.
Jag komponerar nu. Det är vad jag gör.
Jag är tänd, baby!
Vem är redo för Schubert?
Det var entusiastiskt.
Bäst du ger dem lite syre, eller nåt.
Vi provar en gång till. Vem är redo för lite Schubert?
Thomas.
Du nynnar.
Jag ber om ursäkt. Förlåt.
Jag är så inne i mitt skrivande.
Men jisses, med det dekolletaget
har jag svårt att koncentrera mig på nåt alls.
Vad tyckte du?
-Om kvällens framförande? -Ja.
Publiken blev ju vild.
-Publiken. -Ja. De.
-Orkestern saknar sammanhållning. -Jag vet.
De har gått bakåt lite sen Benjamin Britten-kvällen.
Det är naturligt. Två steg framåt, ett tillbaka.
Men det är också strejken. Det distraherar dem.
Det distraherar mig.
Du måste ha en fast hand.
-Fast hand? -Ja.
Herregud, ja. Se på de stora dirigenterna från förr,
de regerade med en järnnäve.
Toscanini, se på honom, han var...
-Ja. -Han var en riktig jävel.
Von Karajan, kanske för hård.
Über-hård.
Solti är ett bra exempel. Mycket hård, hårt arbetande, piska.
Du vill inte bli älskad, du vill bli respekterad.
Det är viktigt.
-Skål. -Skål.
Ja.
Maestro, har du nåt emot
om jag gav dig min symfoni bara för att titta på den?
Maestro.
Och jag vill inte skryta,
men jag tycker att den är absolut briljant.
-Jag skulle älska det, maestro. -Tack.
Hailey!
Klockan är 03.00.
Är den?
Du sa att du behövde prata?
Ja.
Jag vill ställa en fråga.
Och jag vill att du är helt uppriktig.
Du är alltid uppriktig mot mig.
Vad tycker orkestern om mig?
De tycker att du är galen.
Det är sant.
Men de tror på dig.
Och ibland tror de att de älskar dig.
Tycker du ibland att du älskar orkestern?
Ibland? Hela tiden.
Men jag är dirigent och jag måste ha lite distans.
Maestro Rivera, han citerade Quevedo och sa:
"El mayor despeñadero es la confianza."
Vad betyder det?
Den högsta klippan man kan falla ifrån är tillit.
Med närhet och förtrolighet
kommer respektlöshet.
Det kan diskuteras.
Nej, jag tror att det är sanningen.
Nuförtiden är det så sant.
Det är sent. Vad gör du uppe så sent?
Vi måste jobba.
Jag måste hitta ett sätt att göra orkestern bättre,
för vid Gud, den är hemsk nu.
Och du får hitta en person som lagar mate.
Okej? För du måste öva.
Okej?
Okej.
Falkeneraren och falken måste båda flyga upp.
Jag är väl falken?
Hej då, god natt. ?