Mozart v džungli
Nic nevidím. Kolik je hodin?
-Co to je? -Moje pěst, nech ji.
-Přestaňte. -Ticho. Už jdou, potichu.
Zrovna mi došlo, že jsem u tebe v bytě ještě nebyl.
Ale ne, dal jsem tomu týpkovi dýško ve špatné měně.
Překvapení!
-Vítejte doma. -Ve svém bytě!
Musím tě varovat, že hrozně smrdím.
Proboha! Bože můj, fakt děsně páchneš. Bože.
-Je to pěkný byt. -Díky. Jo, bydlí tu všichni.
-Ráda tě vidím. -Jsem Bradford.
-Ahoj, Bradford. -To je Sherisa.
Sheriso, těší mě.
O té sprše sním už šest týdnů.
Jo. Dovezli jsme tak milion hudebních nástrojů.
Od kdy používáš parfém?
Od Kuala Lumpuru.
Bradfordovi se to líbí. Dovezla jsem i tobě.
-Třeba se bude líbit Alexovi. -A ne Rodrigovi?
Hailey, poslouchej. Dvakrát jsem málem spadla do aktivní sopky.
Denně jsem snídala, obědvala a večeřela medúzy.
Pokud jsem se něco naučila, tak že na kraviny není čas.
Řekneš mi, co se děje,
nebo to mám udělat já?
-Udělej to ty. -Tak dobře.
Napřed musíš Rodrigovi najít novou asistentku.
Snažím se, ale každou hned vyhodí.
On? Nebo ty?
Pak musíš vyřešit, co to děláš s Alexem.
Ale on je tak hodný chlap.
Můj táta je hodný chlap. Vlastně ne, je to vůl.
-A pak... -Jak chutná medúza?
Je tuhá.
A pak... už si nepamatuju, co to bylo.
Jsem tak ráda, že jsi doma.
A tohle, to je moje láska.
-Dost dobrý. -Ťukni do toho co nejněžněji.
Nic nerezonuje tak jako předkožka nosorožce.
-To jako fakt? -Ne, dělám si srandu.
Ale je to kůže z nějaké mršiny.
Neuvěříte, jak jsem to dostal přes celníky.
Nevím, jestli to víš,
ale Elizabeth mi nabídla bydlet s vámi.
Bezva. Hailey mi dovolila nechat si tu kartáček.
Tak buď rád, že máš takové štěstí.
Jaký kartáček používáš?
No...
-Takový obyčejný. -Pořiď si elektrický, jo?
Je to něco úplně jiného.
A pořiď si i vodní sprchu,
pokud chceš potěšit svou pusu.
Promiň. Vždycky to zkus držet zespodu.
Zvedni to, protože na těch třech rozích to moc nedrží.
Prostě se ti snažím říct,
že si můžeš vybrat, co chceš vidět.
Je to na tobě.
Třeba teď. Co tady vidíš?
Vidím Mikea, jak dost znervózňuje naše hosty.
Já vidím čilého mladého muže, který je plný potenciálu
a který každý den žije hudbou a pro hudbu.
Včerejší výkon nebyl úplně špatný.
Ale taky nebyl nešpatný.
-Rozumíte mi? -Jo.
Takhle nám to prostě neladí.
Tak se nám nepovede vzlétnout k Měsíci.
Ne, ne. Dobře? Už žádná rozptylování.
Tady ne.
Od vás všech čekám,
že svůj život necháte v šatně
spolu se svými džíny
a tady ze sebe vydáte všechno, jako byste hráli naposledy.
A příště, až vejdu do téhle budovy
a uvidím, jak se kolem pódia motá právník...
Ano? Tak zkoušku zruším.
Prostě z fleku.
A příště, až sem přijdu a vylezu na pódium
a budu muset čekat,
až přestanete mlít panty a došvitoříte...
Ano? Tak zkoušku zruším.
A příště, až během vystoupení zazvoní mobil,
tak chci, abyste to zvedli a řekli:
„Haló? Ano, to jsem já. Ano. Víte co,
„právě teď mám vystoupení a balím si svoje fidlátka
„a odcházím z orchestru,
„protože už nejsem jeho člen,
„nejsem tu vítaný a zkouška je zrušená.“
A ten softbal. Šmitec.
Konec. Žádný softbal.
-Cože? -Sezóna skončila. Je konec.
Jdeme na to.
Maestro, potřebuju od tebe s něčím pomoct. Je to důležité.
O co jde, Glorie?
Právě jsem volala s velice váženým mecenášem,
který nám tak laskavě propůjčil tvůj byt
a jehož dceru Sarabelle jsi právě vyhodil.
Vyhrožuje, že tě vystěhuje.
-Proč? -To řekni ty mně.
Ne, to ne.
Glorie, řekla jsi mi, ať jsem tam jako doma.
Já vídal tě v něm a velebím tě.
Jsi na velice tenkém ledě a radši se z něj kliď,
než praskne a oba jím propadneme.
Mně ten led připadá dost silný.
A teď už tě neslyším, protože poslouchám
Igora Fjodoroviče Stravinského.
Který mimochodem určitě rád bruslil.
Znáš Rusy, že? Pavle!
Slečno Windsorová, nějaký problém s podlahou?
Ne, ne. Je naprosto dokonalá, Pavle.
Děkuji.
-No? -Co no?
Winslowe, proboha, chlape, tak už kurva řekni, co ty na to.
Je to rozpracované dílo. Co chceš slyšet?
Pracuju na té zatracené věci už desítky let.
A podle tebe je to rozpracované dílo?
Je to rozpracované. To je dobrá zpráva.
Závidím ti. Celé je to pořád jen tvoje.
Nikdo to neviděl ani neslyšel. Je to tvoje soukromá symfonie.
-A můžeš se na ní vyřádit. -Jdi někam! Ty to nechápeš.
Co zas nechápu?
-Už jsem se dohodl. -Na čem ses dohodl?
Že to bude mít premiéru v Bělorusku za dva měsíce.
Gratuluju. To je hrozná zpráva.
Ale můžeš to zrušit. Řekni, že jsi nemocný.
Nebuď směšný. Ještě mám měsíce.
-Prý nemocný. -Je to nepůvodní.
Dovol? Jak nepůvodní?
Říkal jsi, že to má potenciál!
Ano. Ale...
Není ti to povědomé?
Mělo by. Já to kurva složil.
Tak mně teda nedošlo,
že Gustav Mahler měl v New Yorku staromládenecký byt.
A tohle.
To je Debussy.
Tohle se stává všem dirigentům.
Zasvětil jsi svůj život
interpretaci té nejkrásnější hudby, co kdy byla složená.
Je přirozené, že co šlo dovnitř, musí jít ven.
Tak a dost. Stačí, pojď!
Mazej. Tak honem!
-Ven! -Jsem lechtivý! Dělají se mi modřiny.
Dělej, seber si věci.
Ven. Tak a padej. Dělej.
Mrzí mě, že tě musím vyrazit z mého domu, ale je to nutné.
Ty jsi geniální klavírista.
Ale jsi starý a zahořklý.
A tvoje uši vypadají jako dvě netopýří jeskyně.
Tak pro mě něco udělej.
Nasaď si ty gumové rukavice a jdi do prdele.
PODZIMNÍ SEZÓNA PŘEDSTAVUJE RODRIGA
A kde je?
Pan Biben si velice přál přijít,
ale nemohl si přehodit nenadálé setkání v Moskvě.
Požádal mě, abych ho tady zastoupila a omluvila ho.
„Omlouvám se.“
Je to velice nezvyklé, ale u Bibena mě to nepřekvapuje.
Můžu začít?
„Glorie, mrzí mě, že tady nejsem. Mimochodem vypadáš senzačně.“
Jak by to mohl vědět?
Tušil, že se na to zeptáte, takže říká:
„Protože tak vypadáš vždycky.“
A teď obchodní záležitosti.
„Jsem hrdý na to, že jsem zapálený mecenáš
„Newyorské filharmonie.
„Avšak já a mí blízcí kolegové v radě
„do příštího čtvrtletí pozastavíme naše příspěvky.“
To nám úplně posere příjmy a výdaje, Sharon.
Bibene, ty jsi mazaný.
Každá účetní prověrka ukáže, že máme málo peněz.
To nám pomůže při vyjednávání.
Ohromně mazané.
-Hailey. -Zdravím.
-Chtěla jste mě vidět? -Ano, pojď dál.
Edward... tedy Sharon je právě na odchodu.
Mám nějaký průšvih nebo tak něco?
Ne, právě naopak.
-To jsem já? -Jo. Úžasné, že?
Snažíme se přilákat mladé publikum.
Pro ně symfonie představuje jen šedivé vlasy, kapky proti kašli...
-Ona ví. -...kuličky proti molům.
Naši respondenti tenhle směr úplně baští.
I já si to chci dát na instáč.
Říkám to dobře?
Hailey, rádi bychom to použili v naší reklamě.
Samozřejmě s tvým svolením.
-Copak je? Řeč? -Cože?
-Co? -Řeč?
-Prosím? -Ztratila jsi řeč?
To ne, ale jsem jen náhradnice, tak nevím...
Jsi ale součástí týmu.
Dobře.
Pošlu to do kanceláře
a dám jim vědět, že to může jít do tisku.
-Bezva. -Ještě jedna věc.
Chtěla bych tě na akci mladých sponzorů
zítra večer. Je vhodná doba.
A rádi bychom tam měli i mladou krev.
Mockrát děkuju.
Ale zítra večer už mám plány, takže...
Takže je zruším.
Toho si velice vážím.
Hailey Rutledgeová, vítej v týmu.
ŽÁDOST O ROZVOD
Výše zmíněný odpůrce: TÍMTO VÁS PŘEDVOLÁVÁME
Maestro?
Hai Lai! Ahoj, mockrát děkuju.
-Není zač. -Úplně... usínám.
-Ten zasraný rozvod, víš? -Jo, jo.
Mám pro tebe spoustu úkolů.
Myslím, že jsem vám někoho našla.
Vážně?
Dobře, tak to je skvělé. Vynikající.
Pohovor naplánujeme po turné v Latinské Americe.
Jo, radši bych to udělala hned.
Teď pro mě není vhodná doba.
Ale pro mě ano.
Dobrá. Kdy může začít?
Může začít hned teď.
Je totiž tady. Mikeu.
Maestro, je mi ctí.
Cože?
Jsem Michael. Mike.
-Mike? -Mike.
Mike?
Budete si skvěle sedět.
Ne, skvěle mi sedí moje džíny.
Proč si myslíš, že dokážeš nahradit Hai Lai Rutledgeovou?
No, Hailey mi všechno dopodrobna vysvětlila.
A já sám si připadám sebejistě a věřím si a...
Jistě.
Víš, Hai Lai se o mě krásně stará.
Udržuje můj život v harmonii.
Například vyhrabávala staré partitury, které jsem nemohl najít,
nebo mi třeba vysvětlovala vtip, který jsem úplně nepochopil.
Řekni mi, Micheli,
jsi schopný udělat maté aspoň z poloviny tak dobré jako tohle?
Máte pravdu, maestro. Hailey nikdo nemůže nahradit.
Ale musím vám říct, že to maté jsem připravoval já.
Takže Einojuhani Rautavaara
a Jean Sibelius se narodili ve stejné zemi, že?
Ve Finsku.
To bylo jednoduché.
Dobře.
Než se stal Toscanini dirigentem,
na jaký hrál nástroj?
-Na cello. -Řekla jsi mu to?
-Ne. -Ne. Určitě?
-Jo, jsem si jistá. -Dobře.
Který skladatel byl přinucen k životu v klášteře, když papež
odmítl požehnat svatbě s jeho láskou?
Hai Lai.
-Ohromující. -Děkuju.
Pokud je to všechno, tak poběžím.
Ano, Hai Lai, myslím, že je to všechno,
zbývá ti jen poděkovat.
Děkuji.
-Ahoj, Mikeu. -Ahoj, Hai Lai.
Micheli.
-Je mi ho líto. -Co máš dělat...
-Děs. -...lézt mu do zadku?
Tak o našem maestrovi nemluv.
A žádný softbal? Co mu přelítlo přes nos?
-V pohodě? -Jo.
Hlavně si všechno zapisuj.
Klid, Bobe. Hailey není špeh.
Chtěla jsem, aby za námi přišla.
Abyste věděli, už pro maestra nedělám.
Objednáte si?
Jo. Dva velké sýrové, jeden mega vegetariánský.
Jsem alergický na kapii.
Já si pár kapií dám.
-Přidejte malou kapii. -Já chci velkou.
Tak jo, vážení, zahajuju tuhle poradu.
Ozvalo se nám vedení.
Zamítli naše požadavky a trvají na snižování.
Chtěli jsme toho moc. Nepřekvapuje mě to.
Proč tvrdí, že jsou chudáci,
když jsme s Rodrigem vyprodali každou akci?
Prý málo předplatitelů.
Naše publikum vymírá.
Měli bychom vzít, co dávají.
Teda, a to jsem si myslela, že ti hokejisti jsou fňukny.
Nejsme žádné fňukny.
Právě vám plivli do tváře a zjišťujete proč.
Jde o vyjednávání
a myslím, že s Windsorovou se dá pracovat.
A co když nedá? Co když nemá žádný vliv?
Ve výboru zasedá sedm členů.
Tři z nich tam dosadil Edward Biben.
Můžete pracovat s ním?
Živí se totiž kucháním firem.
Myslíte, že mu záleží na vaší hypotéce, Warrene?
Na zdravotní péči, Dee Dee?
Já vám řeknu, na čem mu záleží.
Na jeho image.
Navrhuju na něj vyšťourat špínu a rozmáznout to v tisku.
Jsme Newyorská filharmonie, máme svou důstojnost.
Důstojnost klidně mějte,
ale nebudete mít na důchod.
Stávku nikdo nechce.
Nechcete být přejetí náklaďákem, ale už na vás míří.
Nino, můžeme si promluvit jen my dvě?
Jistě.
Poslyš, Nino, oceňuju,
že jsi přišla tak sebejistá.
Ale nechceme si znepřátelit hudebníky,
-kterým se nechce do boje. -Jasně.
Pracuju pro tebe a hudebníky.
A jenom vám předávám svoje zkušenosti.
Dobře, díky.
Jenom bych ráda řekla,
že nevím, jestli je to tím cellem nebo lícními kostmi nebo čím,
ale myslím, že jsi
jedna z nejkrásnějších ženských, co znám,
a je pro mě neuvěřitelně těžké soustředit se.
Dobře, hele...
Kristepane, ty se červenáš?
Bože, mohla bys být ještě víc sexy? Teď z toho mám hlad.
Všichni si užíváte? Doufám, že se dobře bavíte.
Pokud ne, můžete lhát.
Tohle nedělám moc často.
Ale dnešní večer mladých sponzorů je pro mě výjimečný.
Za deset let ode dneška
oslaví Newyorská filharmonie 150 let,
což je přibližný věk většiny našich předplatitelů.
Chci, abyste se rozhlédli po místnosti.
Všichni máte něco společného.
Uhádnete, co to je? Kromě peněz.
Milujete hudbu.
Hudba potřebuje vás, mladé sponzory,
kteří zajistí, že bude žít i v budoucnosti.
Společně si představme, jak by ta budoucnost mohla vypadat.
Pojďte.
Máme pro vás překvapení.
Nová budova filharmonie. Moderní, akusticky dokonalá.
Vzkaz světu vážné hudby,
že Newyorská filharmonie je budoucností.
A muž, který nás k ní dovede,
váš maestro, Rodrigo DeSousa.
Děkuju. Děkuju, Glorie.
Moc děkuju.
Líbí se mi to. Moc pěkné, Glorie. Bude to náramné.
Chci teď říct něco velmi seriózního.
A abych to dokázal,
nemůžu to říct v angličtině.
Jsem daleko od domova.
Občas mě přepadne osamělost.
Nemám tady žádnou rodinu.
Je těžké udělat si opravdové přátele.
Ale občas, když zvednu svou taktovku...
a vytvářím hudbu s ostatními hudebníky...
pak mi připadá, že možná mám rodinu.
Že jednoho dne to budu považovat za domov...
Možná.
To ukáže až čas.
To by stačilo. Děkuju. Gracias.
Mockrát děkuju. Doufám, že někdo rozuměl.
Umíte španělsky?
Ani ne, ale asi jsem pochopil, co chtěl říct.
Jo, já taky.
-Me llamo Erik Winkelstrauss. -Hailey Rutledgeová.
Prostě jsem musel...
Už jste se seznámili.
Hailey je velice talentovaná mladá dáma, která krásně hraje na hoboj.
Erik je velice štědrý sponzor, který si umí krásně hrát na burze.
-Nechci rušit, promiňte. -Dobrá.
To vypadá únavně.
Ten chlápek se vás asi snaží upoutat.
-Omluvte mě na chvilku. -Jo.
Nevěděl jsem, že přijdeš.
-To nic. -Jsi kočka.
V seznamu potravin jsi psala, že mořské plody jsou v pohodě,
ale v tomhle je koriandr a avokádo...
Sponzoři určitě hledí do budoucnosti,
-že jo? -Jo.
A teď se seznámíš s Barbarou Silvermanovou...
Už jsem poznal všechny...
Hej, Glorie, musím říct, že ta budova chutná odporně.
Vyřídím architektovi.
Buď tak hodná. A dám ti ještě tip.
Na budoucnosti je krásné to,
že nikdo neví, jak se vyvrbí.
Radši si s ním promluvím. Dobrou noc.
Dobrou noc, Glorie. Dobrou.
Proč se mnou už nemluvíš, Sharon?
Nic. Ani pozdravit.
Nic. Ani ň, Sharon. Šmitec.
Maestro, koupím vám pití.
U otevřeného baru.
Ale ne jako vaše asistentka, jako kamarádka.
A jako druhá hobojistka náhradnice.
Ne, Hai Lai, ne. Tohle není Acapulco, jasné?
Jasné.
Někteří z nás musejí cvičit a někteří zase ne.
Asi má moc práce.
Omlouvám se, že to tak trvalo,
ale budete spokojený s tím, co jsem vybral.
Nemám hlad, Micheli, nemám.
Tak jo, jdeme. Vezmi mi šálu.
-Dobře. -Dobře.
To... to vždycky šlapete tak rychle?
Kdybyste mi ujel, napište mi pak, kde se sejdeme.
Jak se jmenuješ?
Řeknu ti to pak.
Můžu ti něco říct z čiré lásky a oddanosti?
Jo.
Ty jsi fakt baba, kámo.
Co?
Jsi pořád stejná, ale jakože lepší.
Chci být jako ty, až vyrostu.
-Jak to jde s Bradfordem? -Je úžasný.
-Lizzie. -Hailey.
-Lizzie. -Co?
Co ti mám vykládat? Četli jsme si povídky,
když jsme čekali, až opraví vlak. Víš?
Blinkala jsem před ním, a jemu to nevadilo. Líbím se mu.
Já se tak strašně omlouvám za ten svinčík.
-Za jaký? -Tenhle!
-To snad ne. -Ne, ne. Přestaň.
Tak jo.
-Sundej to. Rozepínej. -Jo, jo.
Tak jo.
Rodrigo...
Kreativní dohled Tereza Němcová en svinčík.