Mozart a dzsungelben
Nem látok semmit. Mennyi az idő?
-Mi ez? -Az öklöm. Ne fogdosd!
-Hagyd abba! -Fogjátok be! Jönnek.
Tudod, csak most jöttem rá, hogy még sosem voltam a lakásodban.
Jaj, ne! Rossz pénznemben adtam neki borravalót.
Meglepetés!
-Üdv itthon! -A lakásodban!
Szólok előre, rettenetes szagom van!
Te jó ég! Te jó ég! Tényleg rémes szagod van. Azta!
-Csodás ez a lakás! -Köszi. Ők mind itt laknak.
-Örülök, hogy látlak! -Bradford vagyok. Bradford.
-Szia, Bradford vagyok. -Ő itt Sherisa.
Sherisa. Hogy vagy?
Már hat hete erre a zuhanyra vártam.
Igen. Egy csomó hangszert hoztunk.
Mióta használsz parfümöt?
Kuala Lumpur óta.
Bradford szereti. Neked is hoztam egyet.
-Lehet, Alexnak is tetszeni fog. -Nem Rodrigo?
Hailey, figyelj. Kétszer majdnem belezuhantam egy aktív vulkánba.
Medúzát ettem minden reggelire, ebédre és vacsira.
És megtanultam, hogy nincs idő szarozni.
Akkor elmondod, mi folyik itt,
vagy találjam ki én?
-Lehet, neked kéne. -Oké, jó.
Egy, találnod kell egy új asszisztenst Rodrigónak.
Próbáltam. Mindenkit visszautasít.
Ő vagy te?
Kettő. Ki kell találnod, mi van köztetek Alexszel.
Nagyon jó srác pedig.
Apám is jó srác. Vagyis nem, az apám egy pöcs.
-Három... -Milyen íze van a medúzának?
Rágós.
Három. Elfelejtettem, mi a harmadik.
Örülök, hogy itthon vagy!
Ez az én kicsikém.
-Elég király. -Nagyon finoman kocogtasd meg!
Semmi sem rezonál úgy, mint az orrszarvúfityma.
-Ez most komoly? -Nem, csak vicceltem.
De tényleg valamilyen halott állat bőréből van.
El se fogod hinni, hogy hoztam át a vámon!
Nem tudom, hallottad-e már,
de Elizabeth megkért, hogy költözzek ide.
Szuper. Hailey megengedte, hogy legyen itt fogkefém.
Szóval érezd magad nagyon szerencsésnek.
Milyen fogkefét használsz?
Mi?
-Egy simát... -Vegyél elektromosat. Oké?
Esküszöm, mindent megváltoztat.
Vegyél egy Waterpiket is,
ha igazi szájkényeztetés kell.
Elnézést. Próbáld mindig alulról fogni!
Emeld fel! A három szarv nem tartja meg.
Arra akarok kilyukadni,
hogy te döntöd el, mit látsz bele.
Rajtad áll.
Mint most. Mit látsz?
Azt, hogy Mike kényelmetlen helyzetbe hozza a vendégeinket.
Én egy energikus fiatal srácot látok, aki tele van potenciállal,
és aki a zenével fekszik és kel minden nap.
A tegnap esti előadás nem volt rossz.
De nem volt nem rossz sem.
-Értik, amit mondok? -Igen.
Csak oldalirányba megyünk.
Így soha nem jutunk fel a Holdra.
Nem, nem. Oké? Nincs több zavaró tényező.
Itt nem lehet.
Elvárom önöktől,
hogy hagyják a magánéletüket az öltözőben,
a farmerjukkal együtt,
és úgy jöjjenek ide, mintha életük utolsó előadását adnák!
Ha legközelebb az épületbe lépve
azt látom, hogy egy ügyvéd lófrál a színpadon...
Oké? Akkor a próbánk elmarad.
És ennyi.
És ha legközelebb a pódiumra lépve
még meg kell várnom,
hogy abbahagyják a szövegelést...
Oké? A próba elmarad.
És legközelebb, ha megszólal egy telefon az előadás közben...
Azt akarom, vegyék fel, és mondják:
"Halló? Igen, én vagyok az. Tudod, mit?
Épp egy előadás közepén vagyok, de már pakolok is,
mert itt hagyom a zenekart,
mert már nem vagyok a tagja,
mert nem látnak már itt szívesen, mert a próba elmarad."
És a softballnak is vége. Ennyi.
Vége. Nincs több softball.
-Mi? -Vége a szezonnak. Igen, vége.
Kezdjük!
Maestro! Segítenie kell nekem! Nagyon fontos.
És mégis miben, Gloria?
Épp most beszéltem a nagybecsű támogatónkkal,
aki nagylelkűen kiadta nekünk a lakását,
és akinek a lányát, Sarabelle-t épp most rúgta ki.
Azzal fenyegetett, hogy kilakoltatja önt.
-Miért? -Na, mit gondol?
Nem, nem, nem!
Gloria! Azt mondta, érezzem magam otthon.
Láttalak vele, s téged imádlak!
Vékony jégen jár, és ajánlom, hogy szálljon le róla,
mielőtt még beszakad, és mindketten belezuhanunk.
Szerintem megtart minket ez a jég.
És már nem is hallom magát, mert épp
Igor Fjodorovics Sztravinszkijt hallgatok.
Aki amúgy biztos nagyon szeretett korcsolyázni.
Ilyenek az oroszok. Pavel!
Miss Windsor! Gond van a padlóval?
Nem. Egyszerűen tökéletes, Pavel.
Köszönöm.
-Nos? -Nos, mi?
Winslow, a csudába, mondj már végre valamit!
Még alakul. Mégis mit mondhatnék?
Évtizedek óta dolgozom rajta.
Mi fog ezen még alakulni?
Még alakul. Ez jó hír.
Irigyellek. Ez most még csak a tiéd.
Senki sem látta még. Senki sem hallotta. A te saját, privát szimfóniád.
-Most már nyugodtan felpörgetheted. -Felpörgetni! Nem érted.
Mit nem értek?
-Már rábólintottam. -Mire bólintottál rá?
Két hónap múlva bemutatják Fehéroroszországban.
Gratulálok! Ez rémes hír.
De még lemondhatod. Jelents beteget!
Ne légy nevetséges! Még van két hónap!
-"Jelents beteget." -Ezt már megírták.
Tessék? Már megírták?
Azt mondtad, ígéretes!
Igen. De, de...
Ismerős?
Hogyne lenne! Én írtam!
Hát, én nem tudtam,
hogy Gustav Mahler egy New York-i agglegénylakásban élt!
És ez?
Ez Debussy.
Ez történik minden karmesterrel.
Annak szentelted az életed,
hogy a leggyönyörűbb zenedarabokat értelmezd.
Csak természetes, hogy ami bemegy, az valahol ki is jön.
Na jó, ebből elég! Kifelé!
Tűnés! El innen!
-Kifelé! -Csikis vagyok! És sérülékeny.
Szedd a sátorfádat!
Kifelé! Gyerünk! Gyerünk!
Fáj, hogy ki kell tessékelnelek az otthonomból, de muszáj.
Zseniális zongorista vagy.
De megöregedtél, és túl negatív vagy.
A füleid olyanok, mint két kis ősi denevérbarlang.
Tégy nekem egy szívességet!
Vedd fel a gumikesztyűd, és baszd meg magad!
AZ AUGUST MEMORIAL BEMUTATJA RODRIGÓT
Szóval, hol van?
Mr. Biben nagyon szeretett volna eljönni,
de sajnos nem tudta áttenni a moszkvai megbeszélését.
Engem kért meg, hogy jöjjek el, és kérjek bocsánatot a nevében.
"Sajnálom."
Ez felettébb szokatlan, de Bibent ismerve aligha meglepő.
Kezdhetem?
"Gloria, sajnálom, hogy nem lehetek ott. Csodásan néz ki."
Ezt meg honnan tudhatná?
Érezte, hogy ezt fogja kérdezni, így azt üzente:
"Mert ön mindig csodásan néz ki."
Térjünk az üzletre!
"Büszke vagyok, hogy a New York-i Filharmonikusok
elkötelezett támogatója lehetek.
Én és a tanácsbeli kollégáim azonban
az adományainkat a következő negyedévig késleltetni fogjuk."
Ez oda fog vágni a bevételünknek, Sharon.
Biben, maga ravasz róka!
Bármelyik jelentésből tisztán látható lesz, milyen kevés a pénzünk.
Ez csak segíteni fog nekünk a tárgyalásokon.
Milyen okos!
-Hailey! -Üdv!
-Azt mondta, látni akart? -Gyere csak be!
Edward... Sharon épp menni készült.
Haragszik rám valamiért?
Nem, épp ellenkezőleg.
-Az én vagyok? -Igen. Hát nem fantasztikus?
Próbáljuk elérni a fiatalabb korosztályt is.
Számukra a szimfónia csak rizsporos paróka, köptető...
-Érti. -...és molyirtó.
A fókuszcsoportunk imádta ezt a megközelítést.
Ebből még én is kitwerpelnék egy InstaPicet.
Ugye, jól mondtam?
Szeretnénk a képet felhasználni a kampányunkhoz.
Persze, csak az ön engedélyével.
Mi a baj? Elvitte a cica?
-Tessék? -Elvitte a cica?
-Tessék? -Elvitte a cica a nyelved?
Nem, csak az, hogy én csak egy beugrós vagyok...
De maga is a csapat része.
Oké.
Elküldöm az irodába,
és kezdhetik is nyomtatni a plakátokat.
-Király! -Van még valami.
Szeretném, ha eljönnél a fiatal támogatók
estjére holnap. Élvezni fogod.
Ránk férne egy kis vérfrissítés.
Köszönöm szépen.
Már vannak terveim holnapra, szóval...
Szóval lemondom őket.
Azt nagyra értékelném.
Hailey Rutledge! Üdvözöllek a csapatban!
VÁLÓKERESET
ALULÍROTT ALPERES RÉSZÉRE: FELSZÓLÍTJUK
Maestro!
Hailey! Köszönöm szépen.
-Szívesen. -Alig vagyok... ébren.
-Ez a rohadt válás, tudja? -Igen, igen.
Egy csomó dolga lesz.
Találtam önnek egy jó asszisztenst.
Tényleg?
Ez remek. Nagyszerű!
Hívja be interjúra a latin-amerikai turné után!
Az szerintem is jobb lenne.
Most nem szeretnék változást.
Én viszont szeretnék.
Oké. Mikor tud kezdeni a lány?
Fiú. És azonnal kezdene.
Mert már itt is van. Mike!
Maestro, micsoda megtiszteltetés!
Mi?
Michael vagyok. Mike.
-Mike? -Mike.
Mike?
Szerintem passzolni fog önhöz.
Nem, a farmerom passzol hozzám.
Miből gondolja, hogy pótolhatja Hailey Rutledge-et?
Hát, Hailey már mindent részletesen elmagyarázott.
Magabiztos vagyok, és bízom magamban, és...
Értem. Értem.
Tudja, Hailey mindig vigyázott rám.
Finomra hangolta az életemet.
Volt, hogy ő ásott elő nekem egy régi kottát, amit nem találtam,
vagy elmagyarázott egy viccet, amit nem értettem.
Mondja, Michel,
tud legalább fele olyan jó matét csinálni, mint ez?
Igaza van, Maestro. Hailey-t senki sem pótolhatja.
De a miheztartás végett, azt a matét én csináltam.
Einojuhani Rautavarra
és Jean Sibelius egy országból származnak, igaz?
Finnországból.
Ez könnyű volt.
Oké.
Toscanini, mielőtt karmester lett,
milyen hangszeren játszott?
-Csellón. -Megmondtad neki?
-Nem. -Nem. Biztos?
-Igen, teljesen. -Oké.
Melyik zeneszerző vonult kolostorba, miután a pápa
megtagadta, hogy elvegye a szerelmét?
Hailey.
-Lenyűgöző! -Köszönöm.
Ha nincs más, én megyek is.
Igen, Hailey, tényleg nincs más,
csak hogy elmondjam, köszönöm.
Köszönöm.
-Szia, Mike! -Szia, Hailey.
Michel.
Úgy sajnálom Christophe-ot...
-Megalázó. -Mi ütött Rodrigóba?
Így nem beszélhetsz a Maestróról!
És hogy nincs softball? Mi ez a baromság?
-Jól vagy? -Igen.
Semmit se hagyj ki!
Nyugi, Bob! Hailey nem kém.
Azért jött, mert segítséget kértem.
És szólok, már nem a Maestrónak dolgozom.
Sikerült választani?
Igen. Két nagy sajtosat és egy vegát kérünk.
Allergiás vagyok a paprikára.
Én viszont kérek bele.
-Akkor legyen egy kicsi. -De én nagyot kérek.
Oké, emberek, kezdjük a megbeszélést!
A vezetőség válaszolt.
Visszautasították a követeléseinket, csökkenteni akarnak.
Túl sokat kértünk. Nem vagyok meglepve.
Játsszák a szegényet,
pedig Rodrigo óta minden műsor telt házas volt.
Állítólag kevés a bérletes.
A közönségünk kihalófélben van.
Fogadjuk el, amit adnak!
És én még azt hittem, hogy a hokisok a beszarik!
Itt senki sem beszari.
Az arcotokba köpnek, és még ti magyarázkodtok.
Ez egy tárgyalás.
Ki fogunk tudni egyezni Gloria Windsorral.
Mi lesz, ha nem? Mi lesz, ha nem ő dönt?
A vezetői testületnek hét tagja van.
Hármukat Edward Biben vette fel.
Vele ki tudunk egyezni?
Cégeket bomlaszt fel, ez a munkája.
És szerinted érdekelni fogja a jelzálogod, Warren?
Vagy a biztosításod, Dee Dee?
Elmondom, mi érdekli.
Az imidzse.
Találjunk róla valami mocskot, és lengessük be a sajtónak
A Filharmonikusok nem alacsonyodhatnak le idáig.
A méltóságod megőrizheted,
de a nyugdíjbiztosításodat nem.
Egy sztrájk senkinek se jó.
Senkinek se jó, ha átgázolnak rajta, rátok mégis ez vár.
Nina! Beszélhetnék veled négyszemközt?
Persze.
Figyelj, Nina, örülök,
hogy te ennyire magabiztos vagy.
De nem szeretnénk elidegeníteni a zenészeket,
-akik egy kicsit félénkebbek. -Persze.
Én érted és a zenészekért dolgozom.
Elmondom, mit vontam le a tapasztalataimból.
Jó, köszi.
Csak azt szeretném hozzátenni,
hogy nem tudom, hogy a cselló vagy az arccsont miatt,
de szerintem te vagy
a legszexibb nő, akivel jó ideje találkoztam,
amitől hihetetlenül nehezemre esik koncentrálni.
Oké, nézd, én...
Ó, Jézusom! Te elpirultál?
Lehetnél ennél is dögösebb? Nagyon éhes lettem.
Mindenki jól mulat? Remélem, élvezik a partit!
Ha nem, hazudhatnak is róla!
Ritkán tárom ki az ajtóimat.
De a fiatal támogatók estje nagyon különleges a számomra.
Tíz év múlva
a New York-i Szimfonikus Zenekar 150 éves lesz,
vagyis majdnem egyidős lesz a legtöbb bérletesünkkel.
Nézzenek gyorsan körbe a teremben!
Önökben mind van valami közös.
Kitalálják, mi az? A pénzen kívül.
Szeretik a zenét.
A zenének szüksége van önökre, fiatal támogatókra,
hogy a jövőben is fent maradhasson.
Képzeljük el együtt, milyen lesz a jövő!
Jöjjenek!
Van egy meglepetésünk.
Egy új koncertterem. Modern, tökéletes akusztikával.
Egy üzenet a klasszikus zenei világnak,
hogy a New York-i Filharmonikusok a jövő!
Hadd mutassam be azt, aki átvezet minket a jövőbe:
az önök maestróját, Rodrigo DeSousát!
Köszönöm. Köszönöm, Gloria!
Köszönöm szépen!
Szuper. Nagyon jó, Gloria. Szerintem nagyszerű lesz!
Valami nagyon komolyról szeretnék most beszélni.
Ahhoz, hogy ezt meg tudjam tenni,
muszáj az anyanyelvemen elmondanom.
Távol vagyok az otthonomtól.
Néha magányos vagyok emiatt.
Itt nincs családom.
Nehéz igazi barátokat szereznem itt.
De néha, mikor felemelem a karmesteri pálcát,
és zenésztársaimmal együtt zenélek,
ha csak egy percre is, de úgy érzem, van családom.
Hogy egy nap talán otthon érezhetem magam itt.
Talán.
Idővel majd elválik.
Elég. Köszönöm! Gracias, gracias.
Köszönöm szépen. Remélem, volt, aki értette.
Tud spanyolul?
Nem igazán, de azt hiszem, a lényeget értettem.
Igen, én is.
-Me llamo Erik Winkelstrauss. -Hailey Rutledge.
Muszáj volt...
Látom, már találkoztak.
Hailey egy nagyon tehetséges ifjú hölgy, aki gyönyörűen oboázik.
Erik pedig egy nagylelkű támogatónk, aki a tőzsdén játszik gyönyörűen.
Elnézést a zavarásért! Elnézést!
Olyan fárasztónak tűnik!
Szerintem az a srác önnek integet.
-Bocsánat, csak egy perc! -Jó.
Nem is tudtam, hogy jössz.
-Ugyan. -Csinos vagy.
Azt mondtad, hogy a Maestro eszik tengeri herkentyűket,
de ebben koriander és avokádó van...
A támogatóinknak nagyon fontos a jövőkép,
-igaz? -Igen.
Szeretném bemutatni Mrs Barbara Silvermannek is...
Már ismerek mindenkit.
Gloria! Rémes íze van a sarokháznak. Csak szólok.
Szólok az építésznek.
Tegyen úgy! És még valami.
A jövőben az a szép,
hogy senki sem tudhatja, milyen lesz.
Megyek, beszélek vele. Jó éjt!
Jó éjt, Gloria! Jó éjt!
Miért nem áll szóba velem, Chao?
Még csak nem is köszön!
Semmi. Semmi, Chao. Ennyi.
Maestro! Hadd hívjam meg egy italra!
A pultnál.
Nem mint az asszisztense. Hanem mint a barátja.
És mint a helyettes másodoboása.
Nem, Hailey. Ez itt nem Acapulco, világos?
Oké.
Van, akinek gyakorolnia is kell, és van, akinek nem.
Azt hiszem, elfoglalt.
Sajnálom, hogy eddig tartott,
de szerintem elégedett lesz azzal, amit választottam.
Nem vagyok éhes, Michel.
Jöjjön, menjünk! Hozza a sálamat!
-Oké. -Oké.
Mindig... Mindig ilyen gyorsan teker?
Ha lemaradnék, küldje el a címet SMS-ben!
Hogy hívják?
Később elmondom.
Mondhatok neked valamit puszta szeretetből?
Igen.
Nő lett belőled.
Mi?
Ugyanolyan vagy, csak jobb.
Olyan felnőtt akarok lenni, mint te.
-Hogy mennek a dolgok Bradforddal? -Jó fej srác.
-Lizzie! -Hailey!
-Lizzie! -Mi az?
Mégis mit mondjak? Novellákat olvastunk egymásnak,
míg a vonatunkat szerelték. Vágod?
Hánytam előtte, és nem izgatta. Bejövök neki.
Úgy sajnálom ezt az egészet.
-Ezt az egészet? -Ezt!
-Megdobállak! -Hagyd abba!
Oké.
-Vedd le! Vedd le! -Jó, jó.
Oké.
Rodrigo...
Kreatívfelelős Dranka Anita .