Mozart v džungli
A dechy,
nezapomeňte na ty přidané noty
ve druhém taktu diminuenda.
Dobře? Držme se jich,
protože vyvolávají pocit touhy
a smutku, ano?
Není to takhle...
Ne, ne, je to spíš... Chápete?
Držme se jich, ano? Připravit. A...
Dobře.
Moc vtipné. Tak jo.
Tomuhle se zasměju s vámi. Tak jo.
Jdeme na to. Zpátky do práce, ano? Připravit. A...
Dobře, tohle bylo podruhé
a opakovaný vtip přestává být vtipem.
Protože už je provařený.
Lidi, co se děje?
Ne, už se nesměju. Podívejte se, nesměju se.
Dobrá, vrátíme se k práci, ano?
Lidi, tohle je opravdu špatné. Teda já...
Warrene Boyde. Co to děláš?
Běž na své místo, Warrene.
Warrene. Warrene Boyde.
Warrene...
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Moje nová známá.
Líbí se mi šediny ve vousech.
Čas prostě nezastavíš, že?
Je to sexy.
A tvoje pleť...
Co je s ní?
Je jako vak z kozí kůže,
kam si můžu schovat svoje cennosti.
Dobře. Hlavně... to nezapomeň.
-Glorie. Ahoj. -Rodrigo, co se tam děje?
-Je brzo i na tebe. -Celé ráno mi volá...
-Jo. -...správce budovy.
Ty tam pořádáš nějaké orgie?
-Orgie? Ne. -Je opravdu velice rozčilený.
Ne, nejsou to orgie.
Nejsou... spíš takové...
Ne, jsou to spíš bakchanálie, víš? Pouliční slavnosti.
-Pořádáš bakchanálie? -Jo.
Slyším hlučné bubny...
Počkej chviličku.
Momentík. Vteřinku, Glorie.
Pane Hamburgu, zdravím. Máte se? V pohodě?
Nic moc, pane DeSouso. Je tu hluk.
Hluk? Řeknu jim, aby se ztišili, ano.
Dojde ke změnám. Dojde k nim.
Obávám se, že už k nim došlo.
-Rodrigo? -Glorie?
-Čau, přidáš se... -Jo.
...do kruhu bubnů?
Já na kruhy nemám moc čas.
Kdo nemá čas na kruhy?
Musíte si najít
-nějaké jiné ubytování. -Haló?
Počkej, pan Hamburg mi říká, že musím odejít.
-Musím odejít. Dobře. -Co?
-A kam? -Musíme jít.
Bando, musíme odejít.
Nemusí to být hned.
Nikdo mě neposlouchá, Glorie. To je znamení, ne?
-Jaké znamení? -Musím jít.
Kam chceš jít?
To nevím. Nemám ponětí.
Já nevím.
Je jedenáct hodin, a ty už piješ?
Nepije kořalku, ale destilovanou vodu. Taky si dej.
Hydratace je na jetlag nejlepší.
Jste doma už týden.
Neposmívej se mu.
Asi usnu přímo tady.
Ne, to teda ne. Vstávej!
-Ten stůl je pohodlný. -Dělej!
-Zdřímnu si. -Rozchoď to.
-Jsem unavený. Prosím, nech mě spát. -Vstávej.
Elizabeth, je tady gauč. To není pěkné.
-Za chvilku vstanu... -No tak. Ne, ne.
Pamatuješ, jak jsme se potápěli?
-A jak ti došel vzduch? -Jo.
-Víš, co jsme dělali? -Dělili se o kyslík.
Přesně tak. Až úplně na hladinu.
Dobře. Máš pravdu. Já to zvládnu. Dnes zůstanu vzhůru.
Půjdu brzy spát, v noci se krásně vyspím
-a ráno budu svěží. -Vynikající.
-Natočím ten Ferndale. -Co děláš ve Ferndalu?
Natáčím svůj podcast.
Pecka. Můžu přijít?
Je tam plno muzikantů.
Skvělý nápad. Můžeme s Hailey přijít?
No, většinou tam bývám sám, ale...
jo, třeba bude fajn, když tam budete.
Díky. Panebože. To jsou skvělé zprávy.
Moc děkuju.
Co? Testy máš negativní?
Ne, ty přišly včera.
To byl můj agent. Mám to.
-Danse Hause. -Co?
-Je to moje. -Pane bože!
Počkat, budeš v Danse Hause?
-Jo, kámo, budu. -Není možná. To je super.
Počkat, proč si plácáte? Co je Dance... Danse Hause?
Je to taneční reality show.
Úplně boží. Zbožňuju Danse Hause.
-Dík. -Máš rád reality show?
Mám rád Danse Hause. Alexi, kdy odjíždíš?
To nevím. Brzo, už brzo.
Neviděla jsi moje bílé punčochy?
Když jsem je viděl naposledy, byly ve tvém pokoji.
Nosila jsem je a vytahala je. Moc se omlouvám.
Už zas? Můj ty bože.
Chci ti uspořádat večírek na rozloučenou.
Jo, já ti nevím. Jestli na tuhle nabídku kývnu,
musím odjet do LA hned teď.
Jak „jestli“?
No, musím brát v úvahu jisté faktory.
Jaké faktory myslíš?
Třeba že je to na tři měsíce, Hailey.
Já vím. Říkal jsi mi to.
Jo, mluvil jsem s producenty a když na to prý kývnu,
musím se úplně od všech odříznout.
Takže nemůžu...
mluvit se svými rodiči ani kamarády, ani se vidět s tebou.
No, tak to je na houby.
Ale podle mě bys do toho měl jít.
Je to pro tebe fakt velká příležitost.
Myslíš?
Jo.
Bezva. Tak já si jdu teda sbalit věci.
Dobrá, u nabytí důchodových práv říkali sedm let?
-Bývalo to pět let. -S tím třeba
-půjde hnout. -Ne, žádné hýbání.
Tvrdě půjdeme po pěti.
Neměli bychom moc tlačit.
Tohle je boj, žádné kočkování. Musíme být agresivní.
Umím být agresivní.
Umíš?
Bitka v e moll.
Warrene, jako vážně?
Sakra. Zapomněla jsem si v pokoji
jednu složku.
Dejte si pauzu.
V pohodě, na pauzu jsme přeborníci.
Číšníku.
-Kam jdeš ty? -Na záchod. Můžu?
Dám si starou dobrou. Bobe?
A co že tam je?
Whisky, drcený cukr, trocha hořkého piva. Chceš taky?
Ne, zahořklý jsem dost.
-Ahoj. -Ahoj.
Neprobraly jsme, co se stalo onehdy.
To, co jsi mi řekla.
-Jo, promiň, bylo to... -Díky.
-Tohle vyjednávání... -...neprofesionální.
-...je důležité. -Jistě.
Už se to nestane.
-Slibuju. -Dobře.
I když si myslím, že jsi kurevsky sexy.
Měla bys jít první. Pak půjdu já.
Dobře.
Nazdar, pustila jsi to ze sebe?
Ježíši, Bobe, kolik ti je? Pět?
Tak jo, kde jsme to byli?
Kde máte tu složku?
Asi jsem si v tom pokoji zapomněla i hlavu.
Hned jsem zpátky.
Pauza číslo dvě.
To je nádhera, Glorie.
Díky, že mě necháš bydlet u sebe.
Prosím tě, ženské by zabíjely,
aby mohly mít za spolubydlícího tebe.
A tvůj asistent může zítra vyzvednout zbytek věcí.
Ale tohle je všechno.
Tohle? Víc toho nemáš?
Víc toho nepotřebuju.
No jistě, na dnešek.
Ale zítra můžeš chtít víc než kufříček.
Co bych asi mohl chtít?
Já nevím. Třeba vlastní dům?
Tak já si skočím do sprchy a pak si objednáme jídlo.
Ano, skoč si. Hop pro jídlo. Ano.
Buď tu jako doma.
-Mi dům es su dům. -Gracias.
Ale samozřejmě bez těch bubnů.
Ano, ano, ano.
Mohla bych být šťastná
Mohla bych být smutná Můžu být hodná
Záleží jen na tobě
Můžu být žebrák
Můžu být král
Můžu být skoro
To jediné pravé
Záleží jen na...
Glorie. Co jsi to tajila?
Co to povídáš? Nic.
Tvůj hlas. Je nádherný.
Jsi až moc laskavý.
Ne, nejsem laskavý, to ne.
Měla bys vystupovat před lidmi.
Bejvávalo. Gloria Antoinette.
Gloria Antoinette.
Můj nebožtík manžel to považoval za nepatřičné.
Koho to zajímá? Je pod drnem.
Snila jsem, že budu znovu zpívat před publikem.
To bys tedy měla. Proč to neuděláš?
-Nemohla bych. -Proč ne?
Protože jsem obklopena
těmi nejlepšími hudebníky na světě.
Nejsem umělkyně, jako jste vy.
-Jsem jen amatérka. -Amatérka?
Říkáš to, jako by to bylo sprosté slovo.
Ale „amatér“ pochází z latinského slova „amare“,
což znamená milovat. Láska.
Dělat něco z lásky.
Vidím, že jsi našel moje krémy. Zklidňující, že?
Senzační. Jo.
Myslíš, že je moje pleť jako vak z kozí kůže?
Ne.
Kdo to říkal?
Glorie, my jsme noty v nádherném koncertě existence.
Pokud nás nenecháme znít,
neudělá to nikdo.
Chci slyšet, jak Gloria Antoinette znovu zpívá.
Na veřejnosti.
Před velkým publikem.
Ahoj. Tohle je B-Sharpe.
Hudební podcast zaměřený na vážnou hudbu.
Jsem Bradford Sharpe.
Právě stojím před Ferndaleským domovem pro umělce.
Postaven... jak to je?
„Postaven roku 1932 v rámci Rooseveltova nového údělu.“
Postaven roku 1932 v rámci Rooseveltova Nového údělu.
Tato budova byla domovem hudebníků, herců,
-a umělců všech... -1934. Vlastně 1932.
A pamatuju si to proto, že to bylo v roce 1932,
kdy Roosevelt odvolal prohibiční zákon
a my už nemuseli chodit ke Spiggymu
a klepat na dveře s tím, že nás poslal Joe.
Děkuju.
Pane, jestli jsem vás poznal, a tím jsem si celkem jistý,
tak je mi ctí. Jste...
Marcello Gallitelli, slavný hobojista?
Toscanini mě měl rád, Klemperer mě měl rád.
Furtwängler mě měl rád.
Jsem Bradford Sharpe.
-To je Elizabeth Campbellová. -Těší mě.
-Zdravím, moc mě těší. -Ano.
Jsem Hailey. Strašně ráda vás poznávám.
Je hobojistka ve filharmonii.
Zatím jen náhradnice.
Ale ne na dlouho.
Vypadáte jako první hobojistka.
Co kdybychom teď zašli ke mně,
protože je čas namíchat pár koktejlů,
-nemyslíte? -No jo...
-Rozhodně. -Ano.
-Ano.
Hailey, znáte ten vtip,
jak dostane hobojista milion dolarů?
Začne se dvěma miliony?
Kdybyste mohl poobědvat
s jakýmkoli hudebníkem nebo skladatelem vážné hudby
z celé historie, kdo by to byl?
Asi bych šel na oběd s Puccinim.
Un bel dì z Madam Butterfly od Pucciniho,
to je ohromně náročné sólo pro hoboj a hned na začátku.
Hailey, hrála jste to někdy?
Ne, ale ráda bych.
Připomíná mi to Marcela Tabuteaua. To byl machr.
Frajer. Jednička na konzervatoři.
Šel do orchestru Metropolitní opery.
A dirigentem byl Toscanini.
Toscanini byl podle mého názoru
ztělesněním dirigenta.
Mnozí hudebníci, třeba žestě nebo dechy jako hoboje,
museli změnit způsob hraní
a přemýšleli, aby dostáli jeho požadavkům.
Co si myslíte o Mozartovi?
Mozart je pro mě největší génius všech dob.
Byl to ten typ skladatele, který s vámi mohl hrát kulečník,
a mezi šťouchy sedět u stolu
a sepisovat další symfonii nebo kvartet pro smyčce.
Jednou ho pozvali na takový fajnový večírek
a on tam zašel.
Tři, čtyři dny se neholil,
měl nakřivo paruku a ještě byl pod parou.
Aristokrati z něho byli skoro na umření.
Otočil se a řekl...
„Jestli se někomu nelíbím,
„ať mi prdel políbí.“ A šel.
Tohle... jsem v sedmém nebi. Mockrát vám děkuju.
Pane Gallitelli, můj kluk ještě nebyl šťastnější. Žárlím.
Ne, vůbec nemáte na co žárlit.
A co vy, na co tam koukáte?
Co kdybyste jeden z nich vzala?
Ano, víte, právě na ten, který máte v ruce,
jsem hrával starou barokní hudbu,
třeba Bacha a Händela a Mozarta a Haydna.
A ten druhý jsem měl na všechno ostatní.
Hailey, zahrála byste něco?
To ne, pane Gallitelli,
-to nemůžu. -Ale můžeš.
-Jo. -Ne, musíte zahrát.
Nebuďte tak stydlivá.
Jinak nikdy nebudete první hoboj.
První hoboj musí být extrovert, vejtaha.
Musíte být primadona.
Chci vás slyšet hrát. Hrajte.
Dobře.
Něco lyrického.
Bravo. To byla nádhera.
Moje milá, ujišťuji vás,
-že vás čeká velká kariéra. -Děkuju.
Za tak krásnou hru si zasloužíte pití.
Všichni si ho zasloužíme, že?
Drazí přítomní, sešli jsme se,
abychom byli svědky manželského svazku
pana Vodky
a slečny Vermut.
Ale jenom trošku slečny Vermut.
Líbí se mi tady.
-Jsi v pohodě? -Jasně. Jo.
Tak jo, povídej.
Ono je toho víc.
Alex odjíždí.
V práci je to na palici
a být tady je...
Myslím, že si najdu vlastní byt.
Co?
Já nevím. Ty a Bradford jste tak šťastní.
Zasloužíte si mít domov,
kde bez ustání na pozadí
nezní hobojová stupnice.
-Málem jsi spadla do sopky. -Dvakrát.
No, možná bych měla taky.
Jo.
Dámy, kde je naše pití?
Už jdeme.
Pokračování příště.
Přijměte naši nejhlubší soustrast
za tak neskutečnou ztrátu,
která je o to větší, že už nikdy neuslyšíme
maestrovu překrásnou interpretaci Beethovenovy Osudové
v roli našeho hostujícího dirigenta.
Přidej tam prosím spoustu růží, Micheli.
-Moc... -Maestro.
-Maestro. Ano? -Asi mám dobré zprávy.
Sikorskij to bere?
Ne, ne, má angažmá v La Scale.
-A Graham? -Jo, už ho přijali.
-Grahama? -Do léčebny u Ženevy.
Ale nevyšiluj, a to říkám schválně, někoho jsem našel.
-Koho? -Lennoxe.
Zkouška za pět minut.
To je zajímavý nápad.
Jo, říká se, že má trochu talentu.
Ne, je to génius. To rozhodně.
Říká se, že dokáže dirigovat celičkou noc.
Možná. Ale znamená to, že je připravený...
Maestro, zvládne ukočírovat Newyorskou filharmonii?
-No... -Je připraven?
Zajímavé, že se ptáš.
Přesně to říkala rada, než tě najali.
Je to na tobě, maestro.
Maestro!
Co se tu sakra děje?
Nemohl jsem si pomoct.
Co uděláte, když vidíte Ferrari s klíčky v zapalování?
Zase bych vám to vrátil.
Maestro, to je Lennox.
Potěšení je na mé straně.
Pořád tomu nemůžu uvěřit.
Ani se mi nesnilo o tom, že se poznám
s mými největšími idoly starší generace.
Jsme rádi, že jste tu s námi.
Víte, i já jsem párkrát dirigoval Osudovou.
Ano, samozřejmě. Je to úplný vrchol.
Já ji taky dělal, s jistým uznáním.
-Opravdu? -Jo, před lety.
Jo, já vím. Viděl jsem to.
To, jak jste ve čtvrté větě vyzdvihl ty pikoly.
Jak prosté, a to myslím v dobrém.
-Byl jste tam? -Tehdy mi bylo deset,
ale viděl jsem to online. S hroznou úctou.
Úctou?
Hroznou úctou.
Co kdybychom se sešli později?
My tři bychom si mohli udělat takovou pánskou jízdu.
Rád bych, ale dnes večer mám hlídání.
Jo. Jmenuje se Allegra Non Troppo.
Allegro, ahoj.
Akustika tady je parádní!
Myslím, že vás moc nemusí.
Producenti nám nemůžou zakázat zprávy, ne?
Jo.
Něco pro tebe mám.
Nové bílé punčochy!
-Bezva. Díky. -Omlouvám se za ně. Jo.
Hele, jsou to tři měsíce. Bude to v pohodě.
Už toho nechej.
-Čeho? -Snažíš se řídit moje pocity.
Už se na ty kecy vykašli a buď jednou upřímná.
Jsi ráda, že odjíždím.
Co to meleš?
Ani ses nesnažila být smutná.
To proto, že nejsem žádná herečka, jsem tvoje holka.
Jo, přesně. Proto bys měla být víc rozpolcená.
Hele, to je divné.
Co? Ne, ono je normální, že chceš, aby člověk,
se kterým máš být ve vztahu,
projevil lítost, že odjíždíš.
Hele, víš co? Mohla bys zkusit
zajímat se i o něco jiného než je ten tvůj hoboj?
Alexi, počkej! Stůj!
Co?
To je všechno? Prostě odejdeš?
A co chceš, abych udělal?
Vidíš...
přesně to je ten problém.
-Jde ti to. -Do toho, Bobby. Pojď.
Nechte si ty jazzové ruce, vy hajzlové.
Dost bylo hraní. Na řadě je Zlata Bezohledná.
Tak jo, to si počkáme.
Hej, bacha, fouňo.
Rychlé míče nezkoušej.
Tak si zakasej ty kozy.
-Nemůžu si pomoct. -Její kozy nech být!
-Pojď na to, zlato. -Můžeme?
Počkej si.
Co to meleš?
Maestro?
Hai Lai. Ahoj, co tady děláš?
Vy nás špehujete?
Ne. Řekl jsem jim žádný softbal
a podívej, softbalují.
Tak proč jste nás nezarazil?
Chtěl jsem, proto jsem přišel.
Ale ta hra začala být dobrá a já nevěděl, co dělat.
-Míč! -Nevím, co se bojím.
Netrefíš vodu ani při pádu z lodi.
Ty netrefíš vysoké c ani kdyby spadlo z d.
-Jak jde cvičení? -Jde to dobře.
Dobře. Jsem rád, že tě nerozptylují
společenská rozptýlení.
Třeba setkání sponzorů?
Říkal jste, že sokol musí roztáhnout křídla.
-Sokol? -Já jsem sokol.
O čem to mluvíš?
Jsem si jistá, že víte, o čem mluvím.
O čem mluvíte vy?
Hai Lai, mluvím o tom, o čem mluvím.
To si nemyslím.
Protože nikdy nemluvíme o tom, o čem mluvíme.
-Pardon. -Mamrde!
Sakra.
-Hai Lai. -Moment!
-Co je? Kdo se zranil? -Ach bože!
-Co tě bolí? -Prst!
Na stupnici od jedné do deseti, jak to bolí?
-Jedna. -To je v pohodě.
Protože máš špatný prst, ty pablbe! Je to tenhle!
Proboha. Do prdele, Betty.
Doufám, že máš nachystaný pas, Rutledgeová.
Vypadá to, že do Mexika pojedeš ty.
Sežeňte Dee Deeho. Něco mi dej, Dee Dee.
Mám oxytocin a vicodin.
Tady máš. Tady. Na.
Kreativní dohled Tereza Němcová Dee Dee.