Mozart în junglă
Instrumentele de suflat,
să nu uităm de aceste note
în a doua parte din diminuendo.
Bine? Să le păstrăm.
Ne trebuie pentru senzația de dorință,
de tristețe, da?
Nu e ca...
E mai degrabă... Știți?
Rămâneți acolo, da? Gata. Și...
Bine.
Foarte amuzant. Bine.
Râd cu voi de data asta. Bine.
S-o facem. Să ne întoarcem la muncă, da?
Bine. A fost a doua oară
și a doua oară nu mai e amuzant.
Fiindcă poanta e răsuflată.
ÎNCORDARE SUPREMĂ ANA MARIA
Ce se petrece?
Nu mai râd, uitați.
Să ne întoarcem la muncă, da?
E de prost gust. Adică...
Warren Boyd, ce faci?
Înapoi la locul tău.
Warren Boyd.
Warren...
- Bună dimineața! - 'Neața!
Noua mea prietenă.
Ador firele albe din barba ta.
E mersul timpului, știi?
E sexy.
Și pielea ta...
Ce-i cu pielea mea?
E ca un săculeț din piele de capră
în care pot să-mi țin bijuteriile.
Ține-ți ideea.
- Gloria. Bună! - Rodrigo, ce se petrece?
- E devreme pentru tine. - M-a sunat...
- Da. - ...managerul blocului.
Ții o orgie sau ceva?
- Orgie? Nu. - E foarte supărat.
Nu e o orgie.
Nu e... E ca o...
E ca bacanaliile...
- Ții bacanalii? - Da.
Se aud tobele...
Stai așa.
Stai puțin, Gloria.
Dle Hamburg, cum merge?
Nu prea bine, dle DeSousa. E cam tare.
Tare? O să le spun s-o lase moale.
Luăm măsuri.
Mi-e teamă că s-au luat deja.
- Rodrigo? - Gloria?
- Vii și tu... - Da.
...în cercul nostru?
Nu am timp de cercuri.
Cine nu are timp de cercuri?
Trebui să găsești
- ...alt loc unde să stai. - Alo?
Stai, dl Hamburg îmi spune că trebuie să plec.
- Trebuie să plec. - Ce?
- Unde? - Plecăm.
Trebuie să plecăm.
Dar nu chiar acum.
Nimeni nu mă ascultă. E un semn, nu?
- Ce vrei să spui? - Plec.
Unde te duci?
Nu știu.
E ora 11.00 și deja bei?
Nu e băutură. E apă distilată. Încearcă și tu.
Schimbarea fusului orar cere hidratare.
Ai venit de o săptămână.
Nu râde de el.
Cred că o să adorm chiar aici.
Nici vorbă. Sus!
- E bine pe masă. - Sus!
- Perna e nașpa. - Fă pași.
- Sunt obosit. Lasă-mă să dorm! - În picioare!
E o canapea acolo. Nu-i frumos.
- Mă scol imediat. - Nu! Haide!
Îți amintești scufundările?
- Când ai rămas fără aer? - Da.
- Ce am făcut? - Am împărțit oxigenul.
Exact. Până la suprafață.
Așa e. Pot s-o fac. Pot să rămân treaz azi.
Mă culc devreme, dorm bine.
- Mă trezesc odihnit. - Perfect!
- La naiba cu Ferndale! - Ce faci acolo?
Filmez pentru podcast.
Mișto. Pot să vin?
E faimos pentru muzicieni.
Ce ideea bună! Putem să venim și noi?
De obicei, lucrez singur, dar...
Ar fi drăguț să vă știu acolo.
Mersi. Ce vești bune!
Mersi mult!
Rezultatele sunt negative?
Asta a fost ieri.
Era agentul meu. Am reușit!
- Sunt în emisiune. - Ce?
- Am intrat. - Vai!
Stai, ce? Te duci la Danse House?
- Da! - Ce tare!
De ce vă bucurați? Ce e Danse House?
E o emisiune cu dansatori.
E cea mai tare. O ador!
- Mersi. - Te uiți la TV?
Îmi place Danse House. Când pleci?
Foarte curând.
Mi-ai văzut colanții albi?
Cred că i-am văzut ultima dată în camera ta.
I-am purtat și i-am întins. Îmi pare rău.
Nu din nou!
O să ținem o petrecere fiindcă pleci.
Nu știu. Dacă accept,
trebuie să plec spre LA acum.
„Dacă”?
Trebuie să țin cont de niște chestii.
Ce chestii?
E un contract de trei luni.
Mi-ai mai spus.
Am vorbit du producătorii și mi-au spus că, dacă accept,
nu pot avea contact nu nimeni.
Deci, nu pot
să vorbesc cu părinții, cu prietenii, cu tine.
Ce nașpa!
Dar cred că trebuie s-o faci.
E o ocazie bună pentru tine.
Așa crezi?
Da.
Atunci, împachetez.
Deci, cu planul de pensionare au revenit la șapte ani?
- A avut întotdeauna cinci. - Am putea
- ...negocia puțin. - Nu negociem.
Luptăm pentru cinci.
Hai să nu fim agresivi.
Jucăm șah, nu dame. Trebuie să fim agresivi.
Pot să fiu agresivă.
Poți?
Bătaie în Do minor.
Serios, Warren?
Fir-ar să fie! Mi-am uitat un dosar
în cameră.
Pauză.
Nu te teme. Suntem buni la pauze.
Chelner!
- Unde te duci? - La baie. Pot?
Încă unul de modă veche, te rog.
Ce conține?
Whisky, zahăr și lichior amar. Vrei unul?
Sunt destul de amar și așa.
Nu am vorbit de chestia de zilele trecute.
Despre ce mi-ai zis.
- Îmi cer scuze, a fost... - Mersi.
- Negocierea e... - ...neprofesionist.
- ...importantă. - Așa e.
Nu se va repeta.
- Promit. - Bun.
Chiar dacă tot cred că ești bună rău.
Tu prima.
Bine.
Hei, pipilică.
Bob, ai cinci ani?
Unde rămăseserăm?
Unde e dosarul?
Cred că mi-am uitat și creierul lângă el.
Vin imediat.
Reluăm pauza.
E super, Gloria.
Mersi că mă lași să stau la tine.
Știi câte femei ar ucide
să fii colegul lor de cameră?
Asistentul poate aduce lucrurile mâine.
Astea-s toate.
Serios? Asta e tot ce ai?
E tot ce-mi trebuie.
Pentru azi, da.
Dar mâine o să ai nevoie de mai multe.
Ce aș putea să mai vreau?
Nu știu. O casă a ta?
Mă duc să fac duș, dar putem comanda ceva de mâncare.
Fuguța la duș și la mâncare. Da.
Simte-te ca acasă.
- Mi vila es tu vila. - Gracias.
Minus dansatoarele, desigur.
Da.
Pot fi fericită
Pot fi tristă Pot fi bună
Depinde de tine
Pot să fiu o cerșetoare
Pot să fiu rege
Pot să fiu aproape
Adevărată
Totul depinde de...
Gloria, ce mi-ai ascuns?
Adică? Nimic.
Vocea ta e superbă.
Ești prea amabil.
Nu sunt.
Ar trebui să cânți pe scenă.
Obișnuiam. Gloria Antoinette.
Gloria Antoinette.
Soțului meu nu-i plăcea.
Cui îi pasă? E mort.
Mereu am visat să cânt pe scenă iar.
Ar trebui. De ce n-o faci?
- N-aș putea. - De ce?
Fiindcă sunt înconjurată
de cei mai buni muzicieni din lume.
Nu sunt artistă, ca voi.
- Sunt o amatoare. - „Amatoare”?
O spui de parcă ar fi un cuvânt murdar.
Dar „amatoare” vine din latinescul amare,
care înseamnă „a iubi”. Iubire.
Fă ceea ce iubești.
Mi-ai găsit cremele. Sunt calmante, nu?
Extrem. Da.
Crezi că pielea mea e ca un sac din piele de capră?
Nu.
Cine a spus asta?
Gloria, suntem simple note în frumosul concert al vieții.
Dacă nu cântăm noi,
nimeni n-o face.
Vreau să o aud pe Gloria Antoinette cântând din nou.
În public.
Public numeros.
Bună! Aici Re Diez.
Podcastul unde muzica clasică e forte.
Sunt Bradford.
Mă aflu la Casa Ferndale pentru Artiști.
Ridicată... Cum era?
„Ridicată în 1932 de Roosevelt.”
Ridicată în 1932 de Roosevelt,
clădirea a fost casă pentru muzicieni, actori,
- ...și artiști de tot... - Anul 1934. De fapt, 1932.
Îmi amintesc asta fiindcă în 1932
Roosevelt a abrogat Prohibiția,
și nu ne mai duceam la Spiggy
ca să-i zicem din ușă: „M-a trimis Joe.”
Mersi.
Dacă ești cine cred eu că ești,
e o onoare. Ești...
Marcello Gallitelli, faimosul oboist?
Toscanini m-a plăcut, Klemperer m-a plăcut,
Furtwängler m-a plăcut.
Sunt Bradford Sharpe.
- Ea e dra Elizabeth Campbell. - Bună!
- E o plăcere! - Da.
Sunt Hailey. E minunat să vă cunosc.
Hailey cântă la oboi.
Sunt doar suplinitoare.
Nu pentru mult timp.
Arăți a prim-oboistă. Serios.
De ce nu mergem la mine,
să bem niște cocteiluri?
- Ce crezi? - Adică...
- Sigur. - Da.
Da!
Hailey, spune-mi, știi gluma aia,
cum face un oboist un million de dolari?
Începe cu două milioane?
Dacă ai putea lua masa...
Romeo revine la viață
...cu un muzician sau un compozitor de muzică clasică
din toate timpurile, cine ar fi?
Cred că Puccini.
Un bel dì, din Madama Butterfly, de Puccini,
are o parte dificilă de oboi la început.
Hailey, cânți asta?
Nu, dar mi-ar plăcea.
Îmi amintește de Marcel Tabuteau. Mare.
A câștigat premiul Conservatorului.
A cântat în Orchestra Metropolitană.
Și Toscanini dirija.
În opinia mea, Toscanini a fost
esența dirijorilor.
Mulți muzicieni, la alămuri sau oboiști,
și-au schimbat felul de a cânta,
de a gândi, ca să-i satisfacă cerințele.
Ce crezi despre Mozart?
Mozart este geniul suprem al tuturor timpurilor.
A fost genul de compozitor care juca biliard cu tine,
și între lovituri, se așeza
și mai scria o simfonie sau un cvartet de coarde.
A fost invitat la o petrecere festivă odată
și s-a dus.
Nu se bărbierise de niște zile,
peruca îi stătea strâmb și băuse mult.
Nobilii au fost oripilați.
El le-a răspuns...
Adică: „Cine nu mă place
să mă pupe undeva.”
Sunt în rai. Mulțumesc mult de tot!
Dle Gallitelli, nu l-am mai văzut așa de fericit. Sunt geloasă.
Nu ai de ce.
Tu la ce te holbezi?
De ce nu iei unul?
Cel pe care ai pus deja mâna
îl folosesc pentru muzica barocă,
ca Bach, Handel, Mozart și Haydn.
Celălalt este pentru restul.
Hailey, de ce nu-mi cânți?
Nu, dle Gallitelli.
- N-aș putea. - Ba da, poți.
- Da. - Trebuie să cânți.
Nu fi timidă.
Așa, nu vei fi prim-oboistă.
Un prim-oboist trebuie să fie extrovertit, să se laude.
Trebuie să fii o primadonă.
Vreau să te aud cântând.
Bine.
Ceva poetic.
Bravo! A fost frumos.
Draga mea, te asigur
- ...că vei reuși. - Mulțumesc!
Ai cântat bine. Meriți să bei.
Toți merităm, nu?
Dragii mei, ne-am adunat aici
să sărbătorim căsătoria sacră
a dl-ului Vodca
cu dna Vermut.
Numai un strop din dna Vermut.
Ador locul ăsta.
- Ești bine? - Da.
Spune-mi.
Nu e un singur lucru.
Alex pleacă.
La serviciu e o nebunie,
și aici e...
Cred că mă mut singură.
Ce?
Nu știu. Tu și Bradford sunteți așa de fericiți.
Trebuie să stați acasă
fără gamele de oboi
în fundal.
- Mai că ai picat într-un vulcan. - De două ori.
Ar trebui s-o fac și eu.
Da.
Doamnelor, unde ne sunt paharele?
Venim.
Va urma.
Acceptați cele mai sincere condoleanțe
pentru pierderea suferită,
cu atât mai mare, cu cât nu vom mai auzi
simfonia a cincea de Beethoven în interpretarea maestrului,
ca marele nostru dirijor.
Adaugă mulți trandafiri, Michel.
- Mulți... - Scuze.
- Maestre. Da? - Am vești bune.
Vine Sikorsky?
Nu, este la La Scala.
- Și Graham? - Are treabă.
- Graham? - Într-un sanatoriu lângă Geneva.
Dar nu te ambala, fiindcă am găsit pe cineva.
- Pe cine? - Lennox.
Repetiție în cinci minute.
E o idee interesantă.
Oamenii spun că are ceva talent.
Sigur, e un talent.
Se spune că poate dirija toată noaptea.
Poate. Dar îl pregătește asta pentru...
Maestre, poate dirija orchestra filarmonică din New York?
- Păi... - E gata?
Amuzant că întrebi.
Asta a întrebat consiliul înainte să te angajeze.
Tu decizi, maestre.
Maestre!
Ce naiba se petrece?
Nu m-am putut abține.
Ce faci când vezi un Ferrari cu cheia în contact?
Îl aduceam înapoi.
Maestre, el e Lennox.
Plăcerea e de partea mea.
Încă mă ciupesc singur.
N-am crezut nici în vise că o să stau
lângă idolii mei mai bătrâni.
E o plăcere să te avem lângă noi.
Am încercat și eu să dirijez Simfonia a cincea.
Desigur, e varianta definitivă.
Și eu am făcut-o, cu oarece laude.
- Da? - Acum câțiva ani.
Știu. Am văzut.
Cum ai adus piculinele în partea a patra!
Ce simplu! Într-un sens bun.
- Erai acolo. - Aveam zece ani.
Dar am văzut pe net. Ai tot respectul meu!
Respect?
Tot respectul.
Haideți să ne vedem mai târziu.
Să avem o seară a băieților, noi trei.
Mi-ar plăcea, dar astă-seară văd de copil.
O cheamă Allegra Non Troppo.
Bună, Allegra.
Ador acustica aici!
Nu cred că te place, amice.
Producătorii dau mesaje întruna, nu?
Da.
Ți-am luat ceva.
Colanți noi!
- Super. Mersi! - Îmi pare rău că i-am întins.
Durează trei luni. O să fie bine.
Încetează.
- Cu ce? - Încerci să mă protejezi.
Termină cu prostiile și fii sinceră.
Te bucuri că plec.
Ce tot spui?
Nici nu te prefaci că ești tristă.
Fiindcă nu sunt actriță. Sunt iubita ta.
Exact. De asta ar trebui să fii ambivalentă.
Asta e ciudat.
Ce? E normal să vrei ca persoana
cu care ești într-o relație
să fie supărată că pleci.
Știi ceva? Poți să încerci
să-ți pese de ceva mai mult decât de oboiul tău?
Alex, stai puțin!
Ce?
Asta-i tot? Pleci pur și simplu?
Ce vrei să fac?
Vezi, asta...
Asta e problema.
- Te descurci. - Haide, Bobby!
Nu-mi faceți asta, nemernicilor!
Țineți-vă de scaune, urmează Gagica Nemiloasă.
Dă una bună.
Ai grijă, soro!
Nu mă mai intimida!
Zi-le țâțelor tale să plece!
- N-am ce-i face. - Nu vorbi despre țâțele ei!
- Haide! - Gata, aruncătorule?
Stai să vezi acuma!
Despre ce vorbești?
Maestre?
Hailey, ce faci aici?
Ne spionezi?
Nu. Le-am spus să nu joace,
și uite că joacă.
De ce nu vii acolo ca să ne oprești?
Am vrut. De-aia venisem.
Dar am văzut meciul și m-am răzgândit.
- Lovitură! - De ce-mi fac griji...
Nu ești bună de nimic!
N-ai putea lovi nici ceva care-ți plutește în față.
- Cum merg repetițiile? - Foarte bine.
Bun. Mă bucur să că nu ești distrasă
de distrageri sociale.
Ca seratele cu donatori?
Credeam că șoimul trebuie să zboare.
- „Șoimul”? - Eu sunt ăla.
Ce tot spui?
Sunt sigură că știi ce spun.
Tu despre ce vorbești?
Vorbesc despre ce vorbesc.
Nu cred.
Nu vorbim niciodată despre ce vorbim acum.
- Scuze. - Nemernicule!
Fir-ar să fie!
La naiba!
- Hailey! - O clipă.
- Unde te-a lovit? - Doamne sfinte!
- Ce te doare? - Degetul!
Pe o scară de la unu la zece, cât doare?
- Unu. - Nu e rău.
Fiindcă e degetul greșit, idiotule! E ăsta!
Să fiu a naibii, Betty!
Sper că ai pașaport, Rutledge.
Fiindcă te duci în Mexic.
Chemați-l pe Dee Dee. Dă-mi ceva!
Am oxicodonă și paracetamol.
Poftim!
Subtitrarea: Cristina Botîlcă
Redactor Anca Tach na Botîlcă