Mr Pembridge? Mr Pembridge?
Lite försiktigare.
Hur var flygturen?
Vilken del? Att sitta på landningsbanan i Newark i tre timmar,
eller på golvet på marmorgolvet i Houston hela natten?
God morgon, älskling. Har du sovit gott?
Som en prinsessa.
Det lät inte så.
Hurså? Snarkade jag?
Du är precis som en liten ekorre som jag hade som barn.
Det lät som...
Nej, det är så pinsamt.
Bli inte generad. Du är så gullig.
Och du är en underbart oväntad överraskning.
Men du borde nog gå innan nån ser dig.
Men om jag är en så underbar överraskning, varför ska jag smyga ut
som en torpare som lämnar sin husbondes dacha?
Det är löjligt... Herregud. Göm dig under sängen.
Gloria, jag är en man. Jag tänker inte gömma mig under sängen.
Gå in i garderoben.
-Okej... -Kom igen, Pav...
Vi pratar om det sen. Okej?
Okej. Jag kommer!
Thomas, du kom.
Säg det till hotellet. De har gett bort mitt rum.
Jag har inte duschat eller sovit,
eller ätit ett mål mat på de senaste 48 timmarna.
Jag är helt slut.
Och dessutom har de tappat bort min resväska.
Förlåt, raring, men är det okej
om jag lägger mig i bara fem minuter?
-Jag... Jag är så trött. -Ja, du borde vila.
Sov nu, för vårt möte med Delgado är först om tre timmar.
-Jaha... -Ja.
Det är dålig stil att låta en miljardär vänta.
Precis.
-Glöm inte att väcka mig. -Nej.
Möt mig i lobbyn kl. 06.30.
-Vi tar en taxi till restaurangen. -Perfekt.
-Maestro. -Hailey.
-Fantastiskt spelat igår kväll. -Tack.
Det var utmärkt, men det var inte samlat.
Inte samlat.
Och bra att du inte åt några carnitas, Bob.
Det var inte heller samlat. Dee Dee, hur är det?
Jag ska besöka Frida Kahlo-museet.
Den kvinnan gör knepig konst.
Ja. Utforska Coyoacán. Gå på...
-Ja. Hur mår du? -Bra.
Vill du höra vad vi gör idag?
Ja, berätta. Hailey, berätta!
Först har vi en presskonferens till kl. 11.00.
Sen har du en fotografering med miss Cancun.
-Hailey, är det miss Cancun? -Ja.
Sen har du det stora mötet med Juan Luis Delgado.
Sen har du...
Jisses! Du skrämde mig!
Okej, gracias, gracias, muchas gracias.
Sen har du träffen med Puma-fotbollslaget...
Det är mitt lag.
Och sen middag med borgmästaren.
Virgil, hej. Hailey, vet du hur man får Gud att skratta?
Man kittlar honom.
Nej, man kittlar inte honom, för han är inte kittlig.
Alla vet det. Jag ska visa dig hur.
Kom.
-Hailey, kom. -Va? Vart går du?
Jag menar det, Hailey!
Ska vi åka buss?
Bien. Ja.
Kom. Kom, Hailey.
Du har precis sett toppen av isberget.
Men Mexiko är ett stort fantastiskt land.
Så rikt, så öppet, så motsägande.
Fullt av mytologi, en otrolig skildring.
Jag tror att du kommer att gilla det.
Titta! Den där mannen, den knubbiga mannen
är Tlaloc, regnets gud.
Han påminner mig mycket om en gud vi har i mitt land.
Den store guden SvampBob.
Det är fint att se dig le.
Jag ler.
Nej, du har varit lite sur på sista tiden.
Det är mitt fel. Jag låter dig jobba så mycket.
Men idag tar jag med dig till en speciell plats.
Vart?
Hem.
Hur är det med min favorittuffingadvokat?
Hur går det, världsresenären?
Ärligt talat kan jag inte bärga mig tills jag kommer hem.
Till dig. Men föreställningen igår kväll var otrolig.
Jag vet.
De latinska rytmerna. Du satte det verkligen.
Jag satt och log hela tiden.
Okej. Vad pratar du om?
Jag var där.
Vad gör du till lunch?
Var är Rodrigo?
Du måste vara tålmodig. Det är svårt att vara kung.
Jag tror att jag använder träningsoverallen en dag till.
Virgil såg tydligen Rodrigo och Hailey lämna
hotellet för över en timme sen.
-De hoppade på en buss. -Bra!
Det är okej. Det är bara du och jag.
Kom så går vi! Precis som på den gamla goda tiden!
-Hej. -Välkommen, miss Windsor.
-Den här vägen. -Underbart.
-Herregud! -Kom, Thomas.
Du tror väl inte att vi blir mördade?
Señora, vart för du oss?
Mr Delgado kommer om en minut, madam.
Var maestro för upptagen?
Han sänder sina största ursäkter.
En mycket viktig privatsak dök upp.
Naturligtvis. Säg mig, vad heter hon?
Du känner maestro.
Jag vill tacka dig, Juan Luis, för att du träffar oss.
Som du vet har vi ett förslag.
Det är ett vackert land, eller hur?
Ted Turner har runt två miljoner tunnland.
Vilket är trevligt om man inte har tre miljoner, som jag.
Ta oss till fristaden.
Ser du det där, där nere?
Har vi ett val?
Det är där jag skapar
den största mestengo-fristaden i hela världen.
Den är min stolthet och glädje.
Ni kallar dem för mustanger.
Vilda hästar.
Gillar du Stones?
De spelade den på min dotters quinceañera.
Mick spelade på mitt bröllop, med hälften av brudnäbbarna.
Fick definitivt lite tillfredsställelse där.
Inte för att dra bort er två vilda hästar,
men alla vet att MexiMundial
försöker tränga in på den amerikanska marknaden.
Och om du skulle besluta
att köpa namnrättigheterna till vår nya symfonihall,
kan vi skapa en mycket lukrativ synergi mellan våra varumärken.
Ja. Det du säger är mycket praktiskt.
Mitt marknadsföringsteam blir nog glada.
Ja, naturligtvis.
Men möjligheten till marknadsförings...
Gloria, snälla, sluta!
Sluta medan du ligger efter!
Du har rätt, vilda hästar behöver en fristad,
men det gör även vilda artister.
Bach, Beethoven, Mozart, var alla genier, visst.
Men de behövde män med en stor vision
för att ta deras genialitet till resten av världen.
Går det bra om jag kopplar in den?
Du köper inte namnrättigheter
till nån marknadsföringsskit!
Du gör det för att låta musiken leva.
La bohème.
La bohème. Vackert.
Och ditt namn borde inta sin rätta plats
bland de stora välgörarna i historien.
Kejsare Franz-Joseph, Cosimo de' Medici.
Juan Luis Delgado.
Juan Luis de' Medici. Jag gillar det.
Det kan du ge dig tusan på.
Du är ganska galen, Pembrook.
Ja. Pembridge är det, men...
Ja. Galen som en räv.
Vet du vad?
Jag tycker att vi skapar denna vackra musik tillsammans.
Ja.
Jag trodde att du växte upp i Mexico City med Manu.
Ja, jag växte upp med Manu.
Men så hamnade vi i så mycket bråk
att mina föräldrar skickade hit mig till min mormor.
Lever hon ännu?
Ja, hon lever verkligen.
Hon är otroligt vid liv. Jag fixar den.
-Det är så vackert. -Gillar du det?
Ja, det är som från en annan tid.
Det har varit så här sen jag var barn.
Hallå!
Titta vem som är här!
Mormor, hur mår du?
Åh, min son!
När kom du hit? Du sa inte att du skulle komma.
Nej, jag måste rymma från orkestern.
-Ett sånt djävulsbarn. -Jag hade en presskonferens, men...
Det här är Hailey, min vän från orkestern.
Min mormor, Graciela.
Han sa inte att han skulle komma.
Jag sa inte till dig att jag skulle komma.
Till henne att jag skulle komma.
-Du ser ut att må bra. -Ja?
-Lite mager. -Det är sant.
Det är okej, ni ska båda få mat.
Är det tvättmaskinen jag köpte till julklapp?
Ja.
Varför är den kvar i kartongen? Den kan spara dig så mycket tid.
Vad ska jag göra med all tid?
Dessutom älskar jag doften av kläder ute på tvättlinan.
Jag önskar att vi kommit hit före konserten.
Varför det?
För då hade jag spelat med en annan känsla.
Bättre än du gjorde?
Hailey, min kära.
Är du snäll och går till marknaden
och köper ett fint köttstycke,
en lök eller två och några avokador.
Låt inte honom välja.
Får jag fråga en sak?
Att förföra fackföreningens ordförande,
är det standard förhandlingsprocedur?
Jag har aldrig gjort det förut.
Tror du mig inte?
Jag vet inte. Du verkar vara nån som planerar varje steg.
-Och det är ingen kritik. -Nej, du har rätt.
I vanliga fall har jag planerat allt.
Det är nåt med dig som får mig att vilja improvisera.
Bob, hej, jag tänkte precis ringa dig.
Jag är i lobbyn. Jag är tidig, jag vet,
men när du är redo, känn ingen press.
Jag mår inte så bra. Jag ligger i sängen.
Men gå du. Ta med Dee Dee och ha kul.
Jag går inte utan dig, Cyn. Jag gillar inte ens mexikansk mat.
Jag är ledsen.
Kanske nästa gång?
-Krya på dig. -God natt.
Jag känner mig hemsk. Han har reservationer till ett fint ställe
och han tänker inte ens gå nu.
-Vilket ställe? -Limo...
-Limosneros? -Sí.
Herregud. Det ska vara otroligt.
Aldrig att vi ger upp den reservationen.
Skål.
Det var som den gamla goda tiden.
Du svävade.
Bara ännu ett lejon i vintern.
Jag uppskattar det. Tack.
Ursäkta mig ett ögonblick. Jag kommer strax.
Vi har precis satt oss ner.
Damernas.
Måste du pudra näsan?
Snygg rumpa.
Hej, Bobby, kom.
Pavel, ser du inte att jag är upptagen med jobb?
Ja, mycket upptagen med den gamle mannen.
Jag trodde vi skulle vara tillsammans hela eftermiddagen.
-Det ska vi. -Ska vi?
Thomas och jag tar bara en drink för att fira.
Vi landade Delgado.
Underbart!
Då kommer jag med och firar.
Jag förstår.
Förlåt att jag inte är en av dina rika välgörare
eller utlevade ex-dirigenter som du flirtar med för pengar eller inflytande.
Gör inte det här till en klassfråga.
I mitt land är jag biokemisk ingenjör.
Pavel...
Inga fler ord.
Det här är platsen
där jag träffade maestro Rivera.
-På den här marknaden? -Ja.
-På marknaden? -Ja.
Han kom hit med några vänner, spelade och sen...
Och en kille kommer och säger: "Jag har en musikskola.
"Är ni intresserade?" Och då började jag prata om Mozart
och det var så allt gick till. Okej?
Nej.
Hur många ville hon... Va?
Vet du verkligen inte hur man väljer en avokado?
Du, Hailey. På riktigt?
Man måste... Ta den här.
Dra ut den här delen och om den är grön är den mogen.
Och sen?
Och sen köper man den och äter den.
-Och sen? -Och sen...
Det var så gott. Muchas gracias.
Varsågod.
Ska vi hjälpa till att duka av?
Vad är det, Graciela?
-Vänta. -Är det nåt som är fel?
Ingenting.
Nej.
Hon säger ingenting, men det är alltid nånting.
Hon läser i koppen. Hon tittar...
Om jag ska bli påkörd av en buss,
behöver hon inte säga det.
Jag ser ett band mellan er två.
Ett band?
Så klart det finns ett band, mormor.
Vi är vänner i orkestern.
Nej, det finns mer.
Jag ser passion...
vrede...
förvirring...
och kärlek, också,
men inte genast. En dag...
Jag ser barn!
-Hailey. -Ja.
Hon sa... Hon sa många saker.
Hon sa att det finns mycket kärlek, förvirring, passion för musik
och att vi kommer att få en stor karriär,
speciellt du. Du kommer att...
-Det är bra. -Ja.
Tack så mycket, men de är alltför fina.
Du borde behålla dem.
De har alltid tillhört dig.
En dag kommer du att förstå.
Gracias.
-Tack. -Varsågod.
Jag ville spela valthorn,
men min mamma trodde att jag skulle ha sönder en lunga,
så hon köpte en piccolaflöjt och resten är historia.
Så din mor köpte dig din första piccolaflöjt?
Jag vet. Tro mig.
Vi har jobbat ihop i tio år. Vi har aldrig haft ett mano-a-mano-ögonblick.
Varför är mexikansk mat så mycket bättre i Mexiko?
Jäklar.
Det här är så pinsamt.
Pinsamt.
Tack för att du skonade oss från "det är inte som det ser ut"-repliken.
Jag trodde du låg i sängen.
-Det gjorde jag. -Det gjorde hon.
I sängen! Ni två...
Jag gissar att det gör oss till piccolaflöjtbröder.
Cyn, får jag prata med dig en stund?
-Visst, ursäkta. -Tack.
Ursäkta oss.
Jag undrar vad det gör oss till, mr Pembridge?
Sen när då?
Det började några veckor innan vi åkte.
Det har verkligen inget med dig att göra.
Jo, det har det. Hon är vår förhandlare.
Hon ska representera oss, inte ligga med chefen.
Du borde veta bättre.
Jag behöver ingen uppläxning av dig.
Jag fattar. Du behöver inget av mig.
Kom, Thomas. Vi hittar en annan plats att äta.
Av alla taquerias, i alla städer, i hela världen!
-Kom. -Okej.
Du sover här ikväll, okej?
-Tack. -Ja.
Otroligt hur likt ditt rum är mitt rum när jag var barn.
Jaså?
Ja, förutom att jag inte hade fotbollsplanscher.
Jag hade många Backstreet Boys och en Chopin-nickedocka...
Hur väntade du dig att mitt rum skulle vara?
Jag vet inte. Coolare?
Hailey, förlåt att jag spräcker din bubbla.
Jag är en nörd, precis om du.
Vad händer här?
Vad gör du?
Inte i mitt hus!
Och inte framför Jesus!
Pojke.
Mormor, snälla!
Kaffesumpen sa om många år.
Jag bryr mig inte. Ut härifrån!
Vi är bara vänner, inget hände.
Vi är bara vänner.
Ska man tro på det?
Djävulsbarn.
Och jag skojar inte!
God natt.
Buenas noches.
Det har förändrats mycket sen du åkte.
Det är många förändringar,
mestadels tack vare donationerna.
Alla donationer har hjälpt mycket att förändra stället lite.
Här har vi tvättmaskinen och torktumlaren.
Jaha? Äntligen nån som uppskattade den.
Och mitt rum.
Det är helt renoverat.
Mitt nya bibliotek, min nya säng, tv:n.
Det är mycket mysigt. Eller hur, Hailey?
Det är mycket mysigt.
Vår nya barngrupp är som en flock sparvar
som växer upp tillsammans och flyger
i perfekt enhetlighet.
Och nu väntar de på dig.
De väntar på ankomsten av sin nya unga kung.
Det här är konserten vi uppför varje vecka.
Kom. Kom till den kungliga logen.
Om jag inte tar fel,
är det samma stycke som du dirigerade första gången.
Ja. Hur kan jag glömma det?
Det skulle göra dem glada
om du gör det igen.
Nej.
Snälla.
Nej, maestro.
Snälla.
Medmusiker,
få mig inte att se illa ut inför maestro.
Vi börjar från takt 24.
-Bra konsert. -Tack, maestro.
Maestro.
Den här orkestern är galen.
Det är så imponerande det du gör med de här barnen!
-Tack. -De låter bra.
Gracias.
Problemet är att jag är så trött.
Arbetet blir svårare. Jag klarar det inte längre.
Jag är en gammal man.
-Nej, du är ung i anden... -Varje gång jag blir äldre.
...och i kroppen också.
Inte i verkligheten. Okej, mycket bra...
Jag vill att du är min arvtagare. Jag har redan ordnat med det.
Jag...
Det är ditt.
Jag är hedrad över erbjudandet, men...
Det är inget erbjudande, Rodrigo.
Det är ingen offergåva.
Säg inte så.
Det är ett sakrament du måste uppfylla, förstår du?
Du måste höja taktpinnen
som faller från min hand.
Men, maestro...
Jag kan inte, för jag har orkestern. De behöver mig.
Hailey är en av våra yngsta medlemmar.
Hon behöver mig. Och då...
Du har ett heligt ansvar.
Ja, men jag accepterade det när jag var barn.
Du är ännu ett barn, med andra önskningar nu.
Jag behöver dig.
Det har jag alltid gjort.
Jag tränade dig.
Vet du vad?
Jag ser att det är meningslöst.
Du har krossat mitt hjärta.
Barn.
Ungdomar.
Bli aldrig som denne man.
Du har dödat mig.
Jag förbannar dig.
Du, Hailey.
Jag är så ledsen.
För vadå?
Mina damer och herrar,
välkomna till flight 115, Linea Americana.
Nonstop flygning till New York City,
John F. Kennedy Airport. Vi lyfter strax.
-Hailey. -Hej.
Hur mår du?
Jag mår bra. Jag är ganska trött, men...
Jag känner att jag fått nåt.
Jag har nåt här inne.
Jag är ledsen för det som hände med maestro Rivera.
Ja, det var hemskt, eller hur? Riktigt illa.
Ja.
Minns du när vi åkte till min mormor?
Och så gick vi till mitt pojkrum?
Ja.
Fullt av planscher och vi bäddade tillsammans.
Jag minns. Det hände. Det är inte våra riktiga liv.
Jag insåg också att du är en riktigt dålig tolk.
Förstod du vad min mormor sa?
Ja. Efter två års spanska kan man mycket.
-Visade det sig, så... -Hailey.
-Det är okej, far till mina barn. -Jag vet.
Det dröjer länge än sa kaffesumpen.
-Ursäkta, sir. -Ja, det stämmer.
-Sir? -Ja?
Du måste gå tillbaka till ditt säte.
Tack.
Bueno, Hailey. Vi ses.
-Vi ses där. -Okej.
Titta vad jag hittade på konstavdelningen.
Det är fint. En så fin bild på honom.
Det här är... Hej! Bra recension!
Är det? Gillar du den?
Rosa här inne. Och titta...
Just det. Men är det här restaurangen...