Mozart în junglă
Le scriu că le spunem când te hotărăști.
Bine.
Vreau să spun ceva.
Îmi pare rău pentru situația cu pașaportul.
Nu mai dorm, nu mai mănânc.
Mereu există o soluție.
E-n ordine.
Ești bine?
Simt că vocea mea e în altă clădire
și corpul e într-un lift.
Nu s-au desfundat urechile. Ai făcut așa?
Nu e de la avion.
Să mergem.
Echipa de VR
vrea să mai măsor ceva.
Așa.
Cincizeci și șase? Mărimea perfectă.
Maestre, încă ceva. Nu vreau să te bat la cap,
dar avocații întreabă când semnezi actele.
Divorțul. Dă-mi pixul.
- Deci... - Poftim.
Rodrigo Joaquim.
Vor să ne despărțim de nori.
Cum să te însori cu luna?
Suntem căsătoriți și divorțați în același timp.
Sunt opuse.
Da. Și nu înseamnă nimic.
Nimic. Se anulează reciproc.
Poate că Ana Maria vrea să divorțeze
fiindcă are pe cineva.
Nu, Michel.
Mi-a fost dor de voi. Cum ați călătorit?
Betty, ți-am adus asta ca să-ți amintească de Mexic.
- Al cui e scorpionul? - Al tău, normal. Se potrivește.
Noroc!
Sunt ca o insectă a morții.
Mai e puțin și insecta asta revine încă 35 de ani!
Suntem gata.
Hola, Betty. Aquí está niște guacamole și chipsuri.
Bob, ai aprofundat bucătăria mexicană.
Pe naiba! Astea-s cumpărate.
Numai batoane cu proteine și energizante pentru mine!
Doar proștii se îmbolnăvesc.
Nu ți-am spus partea interesantă!
Warren, spune-i.
A avut loc un jaf.
- Ce? - Dar l-au prins pe hoț.
Vreau să trec peste trauma asta, atâta tot.
Gata cu trauma!
Te desfășori în seara asta?
Puțin.
Bravo ție!
Mă întreb cine e.
E delicios.
Cine e?
Cânți pentru orchestră de atâta timp,
că e greu de înțeles.
Ești mai mult decât o colegă, ești o prietenă în cel mai bun sens.
Și fiindcă ne bucurăm că vii înapoi,
ține-ți fundulețul ăla jos,
și bucură-te de dansul ritmic al lui Johan Sebastian Sculă.
Mersi, Doamne, pentru asta!
Arde-o!
- Hailey, vreau să-mi cer scuze. - Pentru ce?
Când te-am cunoscut, am spus că te culci cu Rodrigo.
Pentru asta.
Știu că nu ai promovat făcând chestii-trestii.
Asta ieșea din discuție atunci.
Adică?
Au fost chestii-trestii?
Nu atunci.
Au fost chestii, dar fără trestii.
Au fost trestii după aia?
Hailey, luăm un taxi amândouă?
Între noi, fetele,
s-a întâmplat ceva în Mexic.
Dar a fost spontan.
A fost doar o dată, adică...
Ce se întâmplă în Mexic rămâne în Mexic.
Cât ai băut?
Nu destul. Nu sunt alte reguli în Mexic?
Cu centurile, băutura și iubirea.
E așa romantic acolo!
Sunt bunici, blesteme și...
E pierdut de tot. E un mic maniac pierdut.
E maestrul dezastrului...
De ajuns. Ia-ți haina.
- Ne-am distrat foarte bine. - Bine.
Cynthia, ești așa frumoasă!
Mișto apartament, Betty. Ești tare!
Tu ești tare!
Noapte bună.
Am fost și noi tinere. L-am plăcut pe profesor.
Nici când eram de vârsta ei n-am fost așa de tânără.
Noapte bună!
Warren!
- Haide. - Unde mergem?
Haide, a mai rămas puțin. Ia paharul!
Aici zace Thomas Pembridge.
Maestrul m-a invitat acasă la el
ca să filmez ultimele retușuri făcute simfoniei
la care lucrează de 30 de ani.
Doarme. Maestre?
Trezirea!
Ce naiba, Bradford?
Mi-ai spus să te scol.
Știu.
Nu știi diferența
dintre un om inconștient
și unul subconștient?
Sforăiai.
Eram în zona dintre somn și veghe,
și mă descurcam al dracu' de bine.
Vrei să mai filmez?
Pentru numele lui Dumnezeu!
Bine, poftim. Unde eram?
Da.
Suflători.
Dragă, asta nu-mi convine.
Ți-am zis să fii discret,
nu să te sui pe pianul meu!
Nu știi nimic despre procesul creativ?
Scuze, maestre.
Doamne!
Mi-am pierdut toate ideile bune.
Te întorci pe canapea?
Canapeaua de de toată jena!
Voiam să imortalizezi momentul ăsta,
finalizarea simfoniei mele de debut.
Mie ce-mi iese?
Imortalizezi mortalitatea mea.
Am încercat totul ca să mă stimulez.
Ba n-am mâncat, ba am mâncat mult, ba n-am dormit, ba am dormit prea mult!
Ba chiar am înmuiat și vată în spirt
și mi-am băgat-o în urechi.
De ce?
Se pare că Salvador Dalí își punea spirt pe pleoape
ca să distorsioneze realitate.
Și ție ce ți-a făcut?
Am scos multă ceară.
Scuză-mă,
dar e posibil să nu îți termini simfonia
fiindcă nu vrei să o termini?
Poate că mai înfricoșător decât un sfârșit e doar un nou început.
Ce dracu' înseamnă asta?
Poate, maestre...
Poate că ai terminat de mult.
Ești foarte dramatic, nu?
Bună idee... să-mi dai asta.
Ce spui, omule?
Spun că ai ajuns la sfârșit.
Am terminat?
- Așa cred. - Vino și ia-mă în brațe!
Îți mulțumesc, Bradford!
- Am terminat! Mulțumesc! - Știu.
- Da! - Ai reușit!
O să rărești covorul.
Scuze. Am emoții.
Crezi că ne răspund azi?
Au cerut să ne vedem față în față.
Sunt gata.
- Mulțumesc! - Mulțumesc!
Bună, Cynthia.
Gloria.
Ți-ai revenit după călătorie?
Aproape.
Bună, Nina!
Roger, ce plăcere!
- Mă bucur să te văd! - Și eu.
Mulțumim că ați venit. Avem un răspuns.
Cred că facem progrese.
S-au făcut schimbări în ultimul moment?
Nu. Am completat unele lucruri.
La pagina cinci scrie: „În cazul în care...”
Citiți cu atenție.
L-am citit.
Am crescut salariul pentru începători,
am cedat în privința titularilor.
Nicio schimbare la pensie și sănătate.
Nicio creștere la indemnizații.
Bugetul actual...
Bugetul zice că acum solicitați
donații masive pentru o nouă sală de concerte,
lăsând de izbeliște orchestra.
Nu.
Nu există legătură între ele.
Vreți o orchestră în sala de concerte?
Cred că ar trebui să-l citiți mai bine.
Cred că ar trebui s-o facem cu toții.
Nu l-ați citit, dră Windsor?
Mâna sus...
Câți membri ai comisiei nu au citit oferta?
Cred că tu ai citit-o.
Mai ușor, floricică dulce!
Nu sunt nici dulce, nici floricică, din păcate pentru tine.
Putem să nu facem asta?
Roger, nu poți spune
unui muzician când să cânte.
Nu fără un contract.
E foarte enervant.
Scuze. Așa fac când am emoții.
Iar Darth Vader se uită la mine ca la dracu'.
- Cântă, Dee Dee. - Dar mai încet.
Vezi? Compromisuri.
Cred că mi se întâmplă și mie ceva.
Nu pot să mă controlez.
Nina, ai tăi se poartă copilărește.
Comentariul e jignitor.
Un copil nu ar putea cânta la piculina imaginară așa.
Mereu am vrut să cânt la talgere.
Bum!
Cred că a mers bine.
Ești nebună. A fost un dezastru!
A fost perfect.
Dezastrul a fost că ne-au oferit un contract.
Restul a fost perfect.
Ne mai trebuie coarde.
Am o întrebare.
Ești plătită chiar dacă ne concediază?
Da. Așa mă gândeam.
Warren.
Cum e să muncești pentru Biben?
Păi...
Se știe ce beau în avionul privat.
Asta e sexy!
M-ai făcut de râs, eram nepregătită în fața...
Să nu mai faci asta niciodată!
Am discutat tot ce e în contract.
Am discutat, dar nu am căzut de acord.
Ești superbă furioasă!
Edward, termină!
Dacă negocierea eșuează,
am putea afecta grav orchestra.
Dragă, ai sindromul Stockholm.
Stai cu muzicieni
și crezi că ești de-ai lor.
Te rog...
Sunt fierbinți.
Bun. Relaxează-ți mușchii anusului.
- Bine. - Da?
O pun acum.
- Pot să o pun? - Te rog.
Bine, o pun.
Simți cum te strânge?
Da.
- O simt. - Da?
De parcă toată viața mea se duce acolo.
Înseamnă că merge.
Mă ciupește.
Scuze. Poți să le dai jos?
E ca o meduză mare.
- E ca... - Bine.
E în regulă. Ești gata.
- Da? - Da.
Nu știu.
Nu simt nimic.
O să funcționeze?
Mai ai nevoie de 12 ședințe
ca să vezi efectele.
Dar nu am atâta timp!
Nu pot.
Cineva a pus ceva în mine, știi?
Nu mă crezi, nu?
Ba da, te cred.
- Da? - Da.
Aura ta e foarte...
Arată ca naiba.
Ții ceva în tine.
Trebuie să-i dai drumul.
Mereu se întâmplă așa.
Dar acum nu știu ce este.
Imaginează-ți un balon alb mare.
În el stă toată durerea, respingerea, chinul
din sufletul tău frumos.
Știi ce ai de făcut?
Ce?
Dă-i drumul. Pur și simplu.
E blocat acolo.
Nu. O să zboare deasupra lumii.
Normal. Evident.
Mulțumesc! Știu ce trebuie să fac.
Știu ce să fac. Normal.
Nu accept plata cu asigurări sau AmEx,
dar accept Visa, MasterCard și bani gheață.
Apartamentul e luat, înțeleg. Bine...
Nu știu dacă-s gata.
Nu mă așteptam la atâtea lucruri.
Gata pentru ce?
Pentru ce facem. Ce facem aici?
Ce-s astea?
Stai. Cred că știu.
Nu-i despre cutii, nu?
Ba da. E despre cutii.
Nu. E despre noi.
Bradford, spune-mi sincer, câte cutii mai vin?
Ca astea?
Cel mult între zece și cinci.
Nu pricep.
Mi-ai cerut să mă mut aici.
Dar nu mă așteptam la atâtea lucruri.
Lucruri? Cutiile astea mă reprezintă.
Nu mă separa de munca mea!
La naiba! Degetul meu!
Îmi pare rău. O mut.
Avem prima noastră ceartă în America.
Mi-ar plăcea să intervii, Hail.
Nu vreau să mă bag.
Te-ai băgat
când te-ai împiedicat de CD-uri.
Fiecare colțișor din apartamentul meu e ocupat
de o armată de carton.
Dacă vrei coarnele, trebuie să iei și taurul, nu?
Ți-am zis că am mult bagaj.
Am crezut că e emoțional.
Ce este?
Munca mea. Tot ce am înregistrat.
Vreau să fie aproape, în caz de ceva.
Deci nu e bagaj. E mai mult un depozit.
Pot s-o împrumut?
- Da, e mișto. - Super!
- Ce-i asta? - Nu știu.
- Și asta? - Nu știu.
Nu știu...
Înțeleg, Elizabeth.
Nu știu ce sunt.
Să le ascultăm. Să le etichetăm.
Nu le pot pune la dispozitivele mele.
Controlează-te, amărâtule!
Nu poți folosi ce nu poți găsi.
Știi ceva? Ești maniac.
Ai dreptate. Sunt maniac după dragostea ta.
Tipii cu mutatul.
- Ultimele chestii. - Deschid eu.
Erau deja pe drum când vorbeam.
Sunt lenjeriile și tacâmurile.
- Doamne! - Scuze!
Credeam că ești la Danse Hause.
Am evadat.
Ai evadat de la Danse Hause?
Da.
Și acum un grup de dansatori maniaci
sunt pe urmele tale?
Ai dansat într-un orășel unde era interzis?
- A fost ca-n Footloose? - Taci.
Lasă-l să ne povestească.
Deci, m-am dus la emisiune,
credeam că asta vreau să fac,
sau măcar credeam
că ce calea dorită.
Dar am greșit, nu era.
A fost umilitor.
- A fost ridicol. - Continuă.
M-au sunat cei de la balet acum două zile.
Vor să joc în Lacul Lebedelor,
- ...înlocuitor. - Uimitor!
Asta și voiai!
Știu. E incredibil.
Asta ar trebui să fac.
Astea sunt chestiile mari.
Dă-o încolo de emisiune!
Da! Dă-o încolo!
Fir-ar să fie! Ei sunt! Danse House.
Nu pot răspunde.
Cred că mă localizează.
Nu mai fi paranoic. De ce să facă asta?
Am făcut ceva rău.
Ai plecat de la o emisiune. E o țară liberă.
E America, nu?
E mai rău decât am făcut eu să pară.
Aveți aici 100 GB de înregistrări needitate din emisiune.
- Îmi iau computerul. - Le-ai furat hardul?
Nu înțelegi. A trebuit s-o fac.
Nu-mi anulau contractul.
E asigurarea mea.
Ce nasol!
Ei sunt.
Nu-l atinge.
- Nu! - Sunteți bine, dle?
Da, sunt bine. Încă o dată!
Poate ar trebui să stai jos.
Mai vreau o dată.
- Maestre? - Da.
Te-ai interpretat cu acuratețe și detașare.
Michel, nu te aud. Vorbește mai tare.
- Maestre! - Da.
Am zis că ai fost grozav.
Mersi, Michel.
Mersi. Aerobicul e...
Exercițiile sunt bune la...
Blestem?
Bine. Continuăm.
- Mai fac un mate. - Mersi.
Maestre, uite!
Jucătorul controlează mișcările trunchiului
și schimbă perspectiva.
Cât de tare e asta?
Așa o să intrăm pe piața generației tinere.
Copiii nu vor doar să asculte muzică,
vor să și participe, să dirijeze.
Dacă avem noroc,
o să avem milioane de mici dirijori în întreaga lume.
E ca o marionetă tristă și vulnerabilă.
Putem ajusta asta înainte de salvare.
Ar fi grozav. O faceți?
Nu. Îmi place așa, tristă.
E drăguță.
Vinde terenurile din Brazilia.
Ce știi de Krasnoyarsk Solar?
Cumpără 500.000,
dar nu mai mult de 150 de ruble bucata.
- Craig? - Da.
Trebuie să le-o luăm înainte.
Oamenii spun:
„Managementul e zgârcit,
nu dă muzică oamenilor.”
Noi o să fim băieții răi, iar ei, eroii.
Cum schimbăm locurile?
Sunt artiști.
Publicul nu-i prea tolerează pe artiști.
Mai ales pe cei bogați.
Majoritatea nu sunt.
Nimeni nu trebuie să le vadă conturile.
Trebuie să-i facem să creadă asta.
Sharon, următorul?
M-am lovit la ritm, Sharon.
Sergei, te plăceam mai mult înainte de căderea comunismului.
Prokofiev! Șostakovici! Ceaikovski! Rahmaninov!
Toate geniile muzicii au fost ruși.
Și voi? Voi îl aveți pe Debussy.
Domnilor, trebuie să recunosc
că am dat cele mai bune spectacole în America.
Thomas Pembridge, care s-a culcat cu prima mea nevastă.
Și cu a doua. Dar cine numără?
- Gura! - Ți-a zis-o!
Maestre Pembridge, se zvonește
că te crezi compozitor acum.
Așa e. Chiar sunt.
Tocmai am terminat o capodoperă, să știi.
Cică e genială.
Da. Maestre!
- Mersi, prietene. - Da.
- Ai de gând să o interpretezi? - Normal.
Nu c-ai putea, fiindcă lumea zice
că trebuie să pleci, oricum.
- Fals! Când se interpretează? - Cum merge?
De unde naiba să știu?
Unii i-au tot așteptat pe alții să ajungă.
Am luat ceaiul târziu.
Scuză-mă, maestre.
Unde e nevoie de mine?
Scrie ce ai zis acum și-mi conving clientul
să aibă o revenire emoționantă într-o finală-surpriză
de la „După ce-am dansat”.
Se va uita toată lumea.
- S- făcut. - Ce-a fost asta?
- Asta, amice, a fost Danse House. - Ce?
Producătorii văd o poveste bună
a dansatorului fugar chinuit
care se căiește într-un mod emoționant.
Au zis că are un arc bun, ce-o fi aia.
E un termen din dans.
Au zis că, dacă le înapoiezi hardul,
te lasă să pleci
și poți face balet.
E incredibil!
- Incredibil! - Cum ai reușit?
Nu eu. Avocata ta.
- Doamne! - Te ador!
Cum se termină sezonul?
Nu știu.
Nu-mi spune. Poți vorbi,
dar eu nu vreau să aud.
Vii cu mine? N-ar trebui să auzi.
- Vreau un avocat. - Mersi!
N-ai pentru ce.
Chiar au ceva special, nu?
Da.
Mă cam sperie, dar așa e.
Știu.
Mi-am dat seama
că nu te-am întrebat ce faci.
Cum merge?
S-au schimbat multe.
Așa și trebuie.
Trebuie să plec.
Într-o zi o să mă laud
că am ieșit cu Hailey Rutledge!
Oboista necunoscută.
Nu. Extraordinara muziciană.
Locul tău e la balet.
Ești un artist minunat. Vorbesc serios.
Baftă!
Sau ce vă spuneți voi.
Știu ce vrei să spui.
Bună. Mă bucur să te văd.
Rodrigo, uită-te la noul meu proiect artistic.
E frumusețea muzicii
lângă frumusețea formelor feminine.
Ia uite!
E un clișeu.
Cum le convingi să-ți pozeze așa?
Le întreb după ce facem sex.
Clișeu.
Asta e drăguță.
Mai trecută, dar bună.
S-o vedeți pe cea nouă.
Uită-te la fundul ei. Zici că e sculptat în marmură.
Ce dracu'?
Ia mâinile de pe orchestră!
Îți dai arama pe față, DeSousa?
Arama?
Nu vorbi cu hermano al meu așa!
Bătăușule!
- Vrei să ne batem? - Mereu ai fost bătăuș!
Subtitrarea: Cristina Botîlcă
Redactor Anca Tach na Botîlcă