Jag svarade att vi säger när du har bestämt dig.
Okej.
Maestro, jag vill bara säga
att jag är så ledsen över passfiaskot.
Jag har varken sovit eller ätit.
Det är okej, det finns vatten, det finns en bro.
Det är okej.
Är du okej?
Det känns som min röst är i en annan byggnad
och min kropp är i en hiss eller nåt.
Kanske dina öron är täppta efter flygningen. Har du provat det här?
Nej, det är inte flygningen.
Kom.
De från VR-sessionen
vill att jag skulle ta en sak till från dig.
Så där.
Femtiofyra centimeter? Det är en bra storlek.
Maestro, det är en sak till och jag vill inte vara jobbig,
men advokaterna undrar när du ska skriva under pappren.
Skilsmässan. Okej, ge mig pennan.
-Okej, så... -Här.
Rodrigo Joaquim.
De vill att jag separerar från molnet.
Hur kan man gifta sig med en måne?
Vi är både gifta och skilda på samma gång.
Det är motsatser.
Ja. Och det betyder ingenting.
De betyder ingenting. De tar ut varandra. Ingenting!
Maestro, Ana Maria vill kanske upplösa äktenskapet
för att hon träffat nån ny.
Nej, Michel.
Jag har saknat er alla. Hur var resan?
Betty, vi tog med det här för ett smakprov av Mexiko.
-Vem får skorpionen? -Du, förstås. Det är bara passande.
Skål!
Jag är lite grann som en dödsinsekt.
Jag är nästan tillbaka, så var redo för 35 till med den här insekten!
Vi är redo.
Hola, Betty. Aquí está some-o guacamole och chips!
Bob! Du fördjupade dig till slut i mexikansk mat på resan.
Nej då. De här är från Gristedes.
Inget annat än Proteinbarer och Gatorade för den här.
Att bli sjuk är för mesar.
Men vi berättade inte om det galnaste.
Warren, berätta.
Det skedde ett rån.
-Va? -Lyckligtvis hittade de honom.
Men jag vill helst gå vidare från traumat.
Inget mer trauma!
Inget mer trauma.
Du blir verkligen vild ikväll.
Bara lite.
Tur för dig!
Jag undrar vem det kan vara.
Det här är jättegott.
Vem är det?
Du har spelat här i så många år
att det är svårt att förstå.
Du är mer än en kollega, du är en kär och trogen vän.
Och eftersom vi alla är så glada att du ska bli vår "Bach",
håll ditt fina arsle där nere
och njut av det rytmiska pumpandet av Johann Sebastian Cach.
Tack, Gud, för detta.
Fan ta det!
-Hailey, jag är ledsen. -För vadå?
Första dagen vi träffades anklagade jag dig för att ligga med Rodrigo.
Det. Ja.
Jag vet att du inte tog dig fram genom nåt fuffens.
Nej. Det hade inte med saken att göra.
Va? Vad menar du?
Var det nåt prassel?
Nej. Inte då.
Det var nåt, men inte så.
Har det varit prassel efter det?
Du, Hailey, ska vi dela på en taxi?
Okej, om det är mellan oss tjejer,
så hände det nåt i Mexiko.
Men det var helt spontant
och det var en engångsgrej. Och jag menar...
Det som sker i Mexiko, stannar i Mexiko, eller hur?
Hur mycket har du druckit?
Inte tillräckligt. Och finns det inte andra regler i Mexiko?
Som säkerhetsbälten och drickande och romans.
För det är så romantiskt där.
Det finns mormödrar och förbannelser och...
Han är så vilsen. Han är en liten vilsen egocentriker.
Han är som katastrofens maestro.
Okej. Hämta din jacka.
-Vi hade så roligt. -Okej.
Cynthia, du är så vacker.
Betty, jag älskar din lägenhet. Du äger.
Du äger, baby.
Betty, god natt.
Vi har alla varit unga. Svärmat för läraren.
Inte ens när jag var i den åldern var jag så ung.
God natt.
Warren!
-Kom. -Vart ska vi?
Kom igen, vi har lite kvar. Ta ditt glas.
Här ligger Thomas Pembridge och sover.
Maestro har personligen bjudit in mig
för att dokumentera när han lägger sista handen vid en symfoni
som tagit tre år att fullborda.
Han sover. Maestro?
Vakna.
Vad i helvete, Bradford?
Du sa att jag inte skulle låta dig somna.
Jag vet att jag gjorde det.
Men Gud, du ska veta
skillnaden mellan en medvetslös man
och en undermedveten man.
Du snarkade.
Nej, jag befann mig i trans mellan vaken och drömmande
och jag skapade stora verk!
Vill du att jag ska fortsätta filma?
För Guds skull!
Okej, nu så. Var var vi?
Ja.
Träblås, träblås.
Det här fungerar inte för mig.
När jag bad dig vara en fluga på väggen
väntade jag mig inte att du skulle vara en fluga i mitt piano!
Vet du inget om den kreativa processen?
Ursäkta, maestro.
Gud.
Nu har jag tappat alla mina bra idéer.
Vill du gå tillbaka till soffan?
Soffan är bara skit. Allt är bara skit!
Jag ville att du skulle odödliggöra den här stunden,
fullbordandet av min debutsymfoni.
Vad får jag?
Du odödliggör min dödlighet.
Jag har försökt med allt för att stimulera mig själv.
Inte äta, överäta, inte sova, sova för mycket!
Jag har dränkt bomullstussar med alkohol
och stoppat dem i mina öron!
Varför det?
Tydligen lade Salvador Dali alkohol på sina ögonlock
för att förvränga verklighetskänslan.
Vad hände när du provade med det?
Det kom ut mycket vax.
Ursäkta mig,
men är det möjligt att du kanske inte kan avsluta din symfoni
eftersom du inte vill göra det?
Kanske det enda mer skrämmande än ett slut, är en ny början.
Vad i helvete betyder det?
Kanske...
Du har varit färdig hela tiden.
Du är bra på att vara dramatisk, eller hur?
Snyggt, att ge mig det här.
Men vad är det du säger?
Jag säger att jag tror att du nått slutet.
Är jag klar?
-Jag tror det. -Kom hit. Ge mig en kram!
Tack, Bradford.
-Jag är klar! Tack! -Jag tror det. Jag vet.
-Ja! -Du klarade det! Det är över!
Du kommer att nöta ut mattan.
Förlåt. Lite nervös.
Tror du att vi får ett svar idag?
De bad om ett personligt möte.
De är redo.
-Tack. -Tack.
Hej, Cynthia.
Gloria.
Har du kommit över din jetlag?
Nästan.
Hej, Nina, fint att se dig igen.
Roger. Alltid ett nöje.
-Fint att se dig, Cynthia. -Trevligt att ses.
Tack för att ni kom. Vi har ett svar.
Jag tror att vi har gjort stora framsteg.
Har det skett sista minuten-förändringar?
Inte egentligen, jag har bara fyllt i tomrummet i några frågor.
På sidan fem står det: "I händelse av en..."
Ta tid på dig att läsa.
Det är okej, jag har läst det.
Vi har fått grundlönen för inkommande musiker att stiga,
vi har kompromissat i anställningsfrågan.
Inget har ändrats när det gäller pension eller hälsovård
och inget för ökande levnadskostnader.
Med tanke på den underliggande ekonomin...
Den underliggande ekonomin är att ni nu drar in
massiva donationer för en ny symfonihall
medan ni sparkar ut er orkester i rännstenen.
Nej.
Det ena har inget med det andra att göra.
Tänker ni ha en symfoniorkester i er symfonihall?
Jag tycker att du borde ha läst det här mer noggrant.
Jag tycker att vi alla borde läsa det mer noggrant.
Har du inte läst det, ms Windsor?
Räck upp handen
alla i styrelsen som inte har läst styrelsens erbjudande?
Jag gissar att ni har läst det.
Du går över gränsen, ljuva ros.
Jag är varken ljuv eller en ros. Tyvärr för dig.
Kan han låta bli med det där?
Roger, du är inte i en position
att säga till nån musiker när han kan eller inte kan spela.
Inte utan ett kontrakt.
Det är verkligen irriterande.
Förlåt. Jag trummar när jag är nervös.
Och Darth Vader här han ger mig dödens blick.
-Fortsätt spela, Dee Dee. -Men trumma lite tystare.
Ser du? Kompromisser.
Jag tror att nåt tar över mig också.
Jag tror inte att jag kan kontrollera det.
Nina, kontrollera din personal, de beter sig som barn.
Den kommentaren är förolämpande.
Jag tror inte att ett barn kan spela luft-piccolaflöjt så här?
Jag har alltid velat spela på cymbaler.
Krasch!
Jag tyckte att det gick bra.
Du är galen. Det var en katastrof!
Nej, det var perfekt.
Katastrofen kom när de gav oss ett kontrakt.
Resten var perfekt.
Men vi behövde några stråkinstrument.
Jag har bara en fråga.
Får du betalat även om vi förlorar jobben?
Ja. Tänkte väl det.
Warren.
Hur är det att jobba för Biben?
Tja...
De vet vilken takt jag vill ha på Gulfstream 650.
Det är så sexigt.
Förolämpade mig och överrumplade mig framför...
Gör aldrig, aldrig nånsin så mot mig igen.
Allting i kontraktet var nåt som vi har diskuterat.
Diskuterat, inte kommit överens om.
Du är charmig när du är arg, Gloria.
Edward, lägg av.
Om den här förhandlingen spårar ur,
kan vi seriöst skada orkestern.
Raring, jag tror att du har fått Stockholmssyndromet.
Du har varit så länge bland musiker
att du tror att du är en av dem.
Snälla.
Det är så sexigt.
Bra. Slappna nu bara av musklerna i anus.
-Ja. -Okej?
Okej, här kommer den.
-Får jag koppa dig? -Ja. Koppa mig.
Okej, jag ska koppa den.
Känner du suget?
Ja.
-Ja, jag känner det. -Ja?
Det känns som om hela mitt liv sugs dit.
Det betyder att det fungerar.
Jag vet inte, det nyps.
Förlåt. Kan vi ta bort dem?
Det är som en stor Medusa, det...
-Ja, ja, det är... -Okej.
Okej, du är duktig. Du är klar.
-Är jag? -Ja.
Jag vet inte.
Jag känner inget.
Kommer det här att fungera?
Du behöver egentligen 12 sessioner
för att börja känna effekten, så...
Men jag har inte 12 sessioner.
Jag kan inte...
För det är nåt som nån har lagt in i mig.
Du tror väl inte på mig?
Jag tror dig.
-Ja? -Ja.
Hela din aura är bara...
Den ser hemsk ut.
Du håller fast vid nåt.
Du måste släppa taget.
Det är alltid det.
Men jag vet inte. Den här gången vet jag inte vad det är.
Föreställ dig en enorm vit ballong.
Inne i den finns all smärta, avvisningar, plågor
i din vackra själ.
Vet du vad du måste göra?
Vadå?
Frigör den. Låt den bli fri, bara så där.
Den är fast där i...
Nej. Den flyger ut i världen.
Men naturligtvis. Så uppenbart.
Tack. Jag vet vad jag ska göra.
Jag vet vad jag ska göra. Naturligtvis.
Jag tar inte sjukvårdsförsäkring, eller AmEx,
men jag tar Visa, MasterCard eller kontanter.
Jag förstår, lägenheten är tagen.
Jag vet inte om jag är redo för det här.
Det går för fort och jag väntade mig inte så mycket grejer.
Redo för vadå?
Det vi gör här. Vad gör vi här?
Vad är allt det här?
Vänta. Jag tror jag vet vad som pågår.
Det handlar inte om kartongerna, eller hur?
Det handlar mycket väl om kartongerna.
Nej, det handlar om dig och mig.
Bradford, säg mig ärligt hur många fler kartonger kommer?
I den här storleken?
Inte fler än mellan tio och fem.
Jag förstår inte.
Du bad mig flytta in här.
Ja, men jag väntade mig inte alla de här grejerna.
Grejerna? De här kartongerna är jag.
Separera mig inte från mitt arbete.
Helvete! Min tå!
Förlåt. Jag ska flytta på den.
Vi har vårt första gräl i Amerika.
Och du får gärna vara med, Hail.
Jag vill inte bli inblandad.
Du blev inblandad
i samma ögonblick du snavade på CD-skivorna.
Herregud! Varje centimeter tas över
av en jäkla kartongarmé.
Vill du ha hornen får du ta tjuren, okej?
Jag sa att jag har mycket bagage.
Jag trodde du menade känslomässigt bagage.
Vad är det?
Mitt livs verk. Allt jag nånsin spelat in.
Jag vill ha det nära ifall att jag behöver en referens.
Så det är inte ens bagage. Det är ett lager.
Får jag låna den här?
-Ja, den är fantastisk. -Bra.
-Vad är det här? -Jag vet inte.
-Den här då? -Jag vet inte.
Jag vet inte.
Elizabeth, jag fattar.
Jag vet inte vad nånting är.
Varför lyssnar vi inte för att etikettera dem?
För ingen av mina maskiner funkar för att spela dem.
Ta dig samman, din mes!
Du kan inte använda det du inte hittar.
Vet du vad? Du är en samlare.
Du har rätt. Jag är en samlare, av din kärlek.
Där är flyttgubbarna.
-Jag hämtar resten. -Jag hämtar det.
De var på väg innan vi ens började prata om det.
Det är antagligen mina lakan och några bestick.
-Herregud! -Hej. Förlåt.
Jag trodde du var på Danse Hause.
Jag rymde.
Rymde du från Danse Hause?
Ja.
Så det är ett gäng dansare
där ute och försöker hitta dig?
Dansade du i en småstad där dans är förbjudet?
-Var det ett Footloose-scenario? -Håll käften, Elizabeth.
Låt honom prata. Vad hände?
Jag åkte till inspelningen,
för jag trodde det var vad jag ville,
eller jag vet inte, åtminstone
på vägen till vad jag vill.
Men det var det inte.
Det var förödmjukande.
-Det var så löjligt. -Fortsätt.
För två dagar sen fick jag ett samtal från ABT.
De vill att jag hoppar in som Prins Siegfried
-i Svansjön nästa vecka. -Det är fantastiskt.
Det är vad du alltid velat.
Jag vet. Det är toppen.
Det är sånt jag borde göra.
Det är verkligheten.
Ja, så, skitsamma. Fan ta Danse Hause!
Fan ta Danse Hause!
Ja, det är dem. Danse Hause.
Jag kan inte svara,
för jag tror att de spårar mina samtal.
Sluta vara så paranoid. Varför skulle de spåra dina samtal?
Jag gjorde nåt ganska dåligt.
Du lämnade en dokusåpa. Det är ett fritt land.
Det är ju Amerika.
Det är lite värre. Än jag fick det att verka.
Det här är 100 GB oklippta Danse Hause-inspelningar.
-Jag hämtar min dator. -Stal du deras hårddisk?
Du förstår inte. Jag var tvungen.
De lät mig inte slippa kontraktet.
Det här är min enda chans.
Det här är så fuckat.
Det är dem.
Rör den inte.
-Nej. -Är det bra, sir?
Ja, jag mår bra. Jag vill ta om det.
Kanske du borde... Kanske du borde sitta ner.
Jag vill ta om det.
-Maestro, maestro. -Ja.
Du spelade dig själv korrekt och frigjort.
Michel, jag hör dig inte. Tala högre.
-Maestro. -Ja.
Jag sa att du var bra.
Tack, Michael.
De här aerobics... Tack.
Träning är bra för att driva ut...
Förbannelsen?
Okej, vi går vidare.
-Jag ska fylla på din mate. -Tack.
Maestro kom och titta.
Spelaren kommer inte enbart att kontrollera alla överkroppsrörelser,
man kan också helt ändra perspektivet.
Hur coolt är inte det?
Det här kommer att öppna upp en helt ny ungdomsmarknad för oss.
Ungarna nuförtiden vill inte bara lyssna på musik,
de vill delta, de vill dirigera.
Och med lite tur,
blir det miljoner små maestros runt om i världen.
Jag är som en sorglig streckfigur. Mycket sårbar.
Vi kan antagligen justera det innan vi renderar.
Det skulle vara bra. Kan vi se till att vi gör det?
Nej, jag gillar det så. Jag gillar när det är sorgligt.
Det är fint.
Sälj mina brasilianska fastigheter.
Vad kan du berätta om Krasnoyarsk Solar?
Bra. Vi köper 500 000,
men inte över 150 rubel styck.
-Craig, är du kvar? -Ja.
Vi måste förekomma den här historien.
Folk säger:
"Ledningen är snål
"och de låter inte folk lyssna på vacker musik."
Då blir vi skurkar och musikerna hjältar.
Men hur gör vi dem till skurkar?
De är artister.
Publiken har låg tolerans för artister.
Speciellt de rika.
De flesta är inte rika.
Ingen behöver se deras bankkonton.
Allt vi måste göra är att tro att de är det.
Sharon, nästa?
Jag har skadat mig med funken.
Sergei, jag gillade dig bättre innan kommunismens fall.
Prokofjev! Sjostakovitj! Tjajkovskij! Rachmaninov!
Alla de musikaliska storheterna var ryssar!
Du? Du har Debussy.
Maestro, jag måste säga,
jag gjorde mitt bästa verk här i den Nya Världen.
Thomas Pembridge, mannen som knullade min första fru.
Och den andra. Men vem räknar?
-Var tyst! -Brinn!
Enligt ryktet
tror du att du är en kompositör nu.
Just det. Jag är en kompositör.
Och jag har precis avslutat ett mästerverk.
Folk säger att det är briljant.
Ja. Hej, maestro.
-Tack, min vän. -Ja.
-Planerar du att schemalägga det? -Naturligtvis.
Inte för att du kan det, för alla säger
att du måste ut ändå.
-Det är inte sant. När ska den spelas? -Hur är det där ute?
Inte vet jag.
Vissa av oss har väntat på att de andra ska komma.
Sen teetid, tidig flight.
Ursäkta att jag knuffade dig, maestro.
Var behövs jag?
Sätt ord på det jag precis sa och jag kan få min klient
att leverera en tårfylld återförening i en överraskande
"När dansen är över"-final.
Massor av bonuspoäng.
-Överenskommet. -Vad var det?
-Det, min vän, var Danse Hause. -Va?
Producenterna ser en bra story
i den torterad-artist-dansare-flyktingen
på den känslosamma resan mot försoning.
De sa att det finns en fin båge, vad nu det betyder.
Det är en dansterm.
De sa också att om du lämnar tillbaka hårddisken
skriver de in din flykt i programmet
och du får göra din Svansjön-grej.
Det är otroligt!
-Fantastiskt! -Tack! Hur lyckades du med det?
Det gjorde jag inte. Det var din advokat.
-Herregud! -Jag avgudar dig.
Hur slutar säsongen?
Jag vet inte.
Nej. Du kan svara,
men låt mig gå först, för jag avskyr spoliers.
Följer du med? Du borde inte heller lyssna.
-Jag behöver juridiska råd. -Tack.
Ja, absolut.
De har verkligen nåt speciellt.
Ja, det har de.
Det är lite läskigt, men ja.
Jag vet.
Jag insåg precis
att jag inte har frågat dig hur du mår.
Hur är det?
Det är annorlunda.
Ja, som det borde vara.
Jag borde gå.
En dag kommer jag att säga:
"Jag dejtade Hailey Rutledge."
Den okände, tidigare oboespelaren.
Nej, den fantastiske musikern.
Du hör hemma på baletten.
Du är en otrolig artist. Jag säger det inte bara.
Lycka till.
Eller vad ni nu brukar säga.
Ja, jag förstår vad du menar.
Hej. Fint att se dig.
Rodrigo, kom och se mitt nya konstprojekt.
Det är musikens skönhet
tillsammans med den kvinnliga formens skönhet.
Titta på den här.
Det är en klyscha.
Hur får du dem att posera så sårbara?
Jag frågar efter att vi haft sex.
Klyscha.
Hon är fin, den där.
Gammal men fin.
Men ni borde se min nya.
Se på den rumpan. Som mejslad ur sten.
Vad i helvete?
Du lägger dig inte i min orkester!
Så nu kommer ditt rätta jag fram.
Rätta?
Prata inte med min hermano så där.
Jävla mobbare!
-Vill du smaka på? Kom igen. -Du har alltid varit en jävla mobbare!