Mozart în junglă
Ce înseamnă muzica pentru voi?
Da.
Câți ani ai?
Câți îmi dai?
- Șaptezeci? - Așa arăt?
Serios? Altcineva?
Cum vă face muzica să vă simțiți? Da.
Nu simt nimic.
Un răspuns foarte bun.
Fiindcă muzica nu este nimic.
Sunt vibrații care călătoresc prin aer.
Noi o legăm de emoțiile noastre
și de tot ce ne place și ce nu ne place.
Atunci, muzica devine ceva.
Un răspuns bun.
- Am o întrebare. - Da.
Pentru tine ce înseamnă?
E viața mea.
Mă gândesc mereu la ea.
Mă trezesc cu ea. Adorm cu ea.
E calea prin care comunic
cu lumea și cu mine.
Deci, este totul.
Dacă n-aș mai avea muzica,
nu știu...
Winkelstrauss zice că nu avem voturile?
- Nu chiar. - La naiba!
Care e poziția lui?
E băiat bun. Înțelege.
Dar a spus că o să avem mult timp liber.
Timpul liber e supraestimat.
- M-am întors. - Bine ai revenit.
E magie în ce facem noi,
dacă o facem cum trebuie.
Da?
Cât timp sunt aici, e bine
doar cum zic eu.
Vai de mine!
Când eram copil și sugeam la mama,
am auzit simfonia a cincea de Beethoven. Prima mea amintire.
O amintire mamară.
Am știut că trebuie să o stăpânesc.
Știam asta de mic copil.
Hai să...
Hai să vedem ce știți.
Tu, steluță mititică
M-ajuți să dorm...
...fără frică.
- Ești bolnav. - N-ai talent.
E rău?
Nu poți să cânți.
Stop. E cam pe lângă.
E-n regulă. Să aud doar oboiul.
Nu. Oprește-te! Bine.
Nu prea ai baterie.
Eu doar...
Din nou. Scuze. Din nou, te rog.
Oprește-te!
Încă o dată.
De data asta, dă-mi tot ce poți!
Distrează-te. Fă ceva diferit, da?
Fă ceva ca lumea, măcar odată, bine?
Cu tot respectul, maestre, așa cânt de 35 de ani.
De 35 de ani?
Ce de ani!
În ce moment din anii ăștia
ai început să faci artrită?
Din nou.
Stai!
Unde e cealaltă oboistă?
Cea tânără, drăguță, de pe afiș?
Cred că s-a dus...
Sunt aici.
Super! Intră.
Ia un loc, iubire.
Uite cum facem.
Dacă ratez, gata!
Dacă reușesc,
tu decizi.
Da!
Una bună. O dublă!
Bine.
Dacă spui tu.
Mamă, ce bun e!
Oi fi tu
doar un compozitor de mâna a doua și jumătate, Tommy P.
Dar ești un diavol chipeș de primă mână!
Jalnic.
MAȘINĂRIA MUZICALĂ MINUNATĂ A LUI PEMBRIDGE
Da. Vechea Dada.
Maestre, ce notă e aia?
Do.
La.
Ce zici de asta?
Încă o dată.
Nu știu. E ceva în neregulă cu pianul.
O faci greșit. Nu știu.
Rodrigo, suferi de amuzie.
Amuzie?
O dereglare rară în urechea internă
care te împiedică să decodezi tonul.
Este asociată
cu o traumă craniană.
Fir-ar să fie! Da.
Recent, am...
Am fost blestemat.
Anulează tot după-amiază și reprogramează masa cu fiul meu.
Ai o pălărie?
N-am!
Dă-mi șapca ta și mă piș în ea!
Maestre?
Ce faci aici, Rutledge?
Am predat o lecție la Mercer
și mă duc la metrou.
- Ce faci aici? - Locuiesc aici.
Dar acum trăiesc clipa.
Simultan, compun ceva
numit Homage to Papa!
Du-te dracu', Papa! Te iubesc!
Vă deranjează omul ăsta?
Să o deranjez? Nu, dle polițist.
Ea mă deranjează!
E-n ordine. Suntem bine.
Doamne, ce mult voiam să fiu compozitor!
Uită-te la mine acum. Nici nu mă țin pe picioare!
De unde ai chestia asta?
E singura mea moștenire!
Asta și nasul!
Tata, putrezească-n pace, era vânzător.
Rar, când venea acasă,
puțin a whisky irlandez,
își punea asta
și își umilea copiii!
Doamne! Da!
Felicitări! Bine lucrat!
De ce am făcut-o?
- De ce? - Bine.
Doamne, de ce am renunțat de bunăvoie la orchestra mea?
Am crezut că asta voiai.
Nu fi nebună, femeie! Nu!
Când dai peste o oportunitate, profiți de ea!
Profiți de nenorocita de oportunitate!
Ce bine că ești aici.
Ce naiba s-a întâmplat?
Constanze! Ce bine că te văd!
E loc pentru doi aici, să știi.
Sunt sigură. Hai, să te usuc. Unde sunt prosoapele?
De ce ți-a spus Constanze?
Ia două ouă și sparge-le într-un pahar.
Sigur. De ce ți-a spus Constanze?
- Urăsc surprizele. - Am făcut asta pentru noi.
Încearcă să fii deschis, da?
Bine. Doamne sfinte!
Ai făcut toate astea?
Da.
Era una roșie...
E acolo.
Toate lucrurile tale.
În bună stare.
Cum ai reparat asta?
Am căutat pe net cum să repari un proiector vechi.
Cine ești?
Haide, vreau să-ți arăt ceva.
Scumpo, sos de roșii.
Da.
Am priceput. Am nuca de cocos, ghimbirul...
Bananele și Sanka.
E un amestec dezgustător, dar funcționează mereu.
Sparanghel.
Credeam că nu mai punem,
fiindcă nu-ți place cum miroase urina mea.
Cred că ar trebui să plec.
Dar mi-a plăcut să te întâlnesc și altele...
Pa, maestre!
Știi, eu și Thomas ne știm de mult.
Așa cum spuneai: „Dirijorii sunt foarte complicați.”
Da. La fel și violonceliștii.
Evident. Și oboiștii.
Scrie Mesaj - Andrew Walsh să vorbim turneu euro
Casetofon?
Test. Unu, doi, trei.
- Tu ești? - Aici Bradford Sharpe.
- Se naște un podcaster. - Tati.
Da?
Ai fost la muncă?
Am fost.
Ai zburat cu costumul propulsor și ai lovit o clădire?
Nu, n-am zburat. Am mers cu mașina.
Ai căzut dintr-un avion?
Nu. Următoarea întrebare.
Pot să beau suc?
Nu.
Bună încercare.
Aș fi vrut să-l cunosc.
Îmi pare rău că ți-am zis că ai multe lucruri.
Spune ceva!
Orice.
Care e cuvântul pentru...
Pentru asta?
Ne-am mulțumi să nu ne reducă pensia
și să crească puțin asigurarea medicală și salariul de bază.
Sună rezonabil, nu?
Este. Dar știi
că trebuie să treci de porcăria asta,
de avocați, de tipi ca Biben și ca Bob Sindicat.
Trebuie să vorbești ca de la femeie la femeie.
Cu tine?
Nu, draga mea. Nu cu mine. Nu fi obraznică.
Cinci rânduri mai jos, al doilea loc.
Bine.
Bine ați venit. Bucurați-vă de spectacol!
- Vizionare plăcută! - Mersi!
Bucura... Maestre!
Da, Blair. E haios, nu?
E haios, dar am venit ca civil.
Tratează-mă ca pe un spectator.
Sper că nu e permanent.
- Bine-ați venit! - Mersi!
Mersi.
Gabrielle, dna învățătoare, știi ceva?
Mă duc în culise, să vorbesc cu Lennox
și cu orchestra mea, să le urez succes.
Vin imediat, bine?
Stai!
A fost dulce. Ca un tort.
Ca tortul de ziua cuiva.
Urăsc torturile!
Sunt mizerabile. Eu vreau friptură. Vreau carne!
Cât de greu e? Nu e bine! E greșit!
Fir-ar a naibii de treabă!
Unde e Betty Cragdale când am nevoie de ea?
Ajunge. E momentul să înceapă concertul.
Îți spun eu ce moment e, Bob!
E momentul să înveți să cânți mai bine la flautul ăla!
Da? Mult mai bine!
Mai bine decât acum, Bob!
Lennox, pot să...
Bine. Pauză cinci minute. Fugi la pipi, Bob.
Pauză zece minute.
Scuze că m-am enervat!
Dar nu-mi place ce aud.
Nici mie. Nu-mi place deloc.
Vreau ca oboiul să cânte rapid
la început, nu lent.
Dar asta e interpretarea ta, omule.
Trebuie să fie rapid.
Poți să primești asta, știi?
Dacă lași oboiul să respire puțin, să curgă,
apoi poți să lași orchestra...
să intervină cu energie și furie.
Energie și furie! Asta-mi place, omule!
Ăsta-s eu. Așa mă prezint eu.
Lennox e energie și furie.
Dar pensionarii ăia de colo
n-au pic de disciplină, de concentrare,
și cer mereu la oliță.
Știu.
Sunt niște răsfățați, omule!
Așa e, dar vorbești despre orchestra mea.
Îi tratezi mizerabil.
Îmi tratezi urât orchestra.
Și nu merită asta!
Ludwig nu merită asta.
Să nu mai vorbești așa cu oboistele!
Știi ceva? Te concediez!
- Concediat! - „Concediat”?
Nu poți să mă concediezi!
Ba da! Fiindcă e-n contractul meu!
E clauză în contractul meu. N-o poți tăia din contract.
Eu pot. Tu nu.
Nu poți anula clauza! Ești concediat!
De parcă-mi trebuie mie așa ceva! Ducă-se la naiba!
Rodrigo l-a concediat?
Da. Ajută-mă!
Ce? Nu. Tu ești asistentul lui acum.
E prea complicat.
Ți-am spus. E slujba ta.
- Mersi. - Nu poate dirija.
Cum adică? Dirija Beethoven și în somn.
Nu poate dirija nici măcar Strălucește, mică stea.
Și era treaz!
Crezi că ai probleme cu auzul? Eu n-aud scheisse!
Ludwig.
Am compus mai toată simfonia a noua în liniște totală.
Imaginează-ți! O odă a bucuriei scrisă în disperare totală.
În 1824, auzul meu era complet dus,
dar am dirijat.
Știu. Mereu am vrut să te întreb. Cum a mers?
Groaznic. N-am auzit orchestra deloc.
Număram greșit și am dirijat
și după ce s-a oprit muzica.
- Au observat toți? - Da.
Oribil! De ce-mi spui asta?
Ce întrebare bună!
Nici nu exiști.
Cu cine vorbești?
Cu Ludwig.
Mi-a zis Mike.
Despre...
Doamne, nu! O să fie groaznic, Hailey!
O să fie oribil de groaznic!
Trebuia să rămân în Mexic!
Rivera avea dreptate.
Mexic e o plăsmuire a imaginației, bine?
O plăsmuire?
Nimeni n-o să știe, dacă te descurci astă-seară.
Îți promit.
Cel puțin nimeni din public.
Doamnelor și domnilor, o mică schimbare.
Concertul de astă-seară o să fie dirijat de maestrul nostru,
Rodrigo DeSousa.
Maestre, știu. Ne descurcăm.
- Fir-ar să fie! - Bine.
Scuze!
Mersi mult de tot!
Prieteni! Hailey!
- Hei! - Mersi mult!
Știu că tu și Warren Boyd
- ...v-ați ocupat. - Desigur.
- A fost bine, nu? - Da.
Aș...
Vreau să spun că orchestra chiar te iubește.
Nu e o metaforă siropoasă.
E adevărul.
Și eu.
Și eu iubesc orchestra.
Poți să-i ajuți?
Am să încerc.
Intră, Cynthia.
Ascultă, voiam să vă întâlniți,
fiindcă sunteți singurele persoane pe care le iubesc cel mai mult pe lume.
Cynthia, vreau să-mi cer scuze pentru articolul din Post.
Nu se va mai întâmpla. Crede-mă.
Mă bucur să aud asta.
Ce spui să terminăm cu prostiile?
Știu că aveți lucruri importante de vorbit,
dar am o sugestie. Vă rog...
Nu spuneți nimănui.
Hei!
Am reușit! S-a rezolvat!
Adică, nu încă.
Dar am vorbit cu Gloria și e de acord.
Am făcut progrese mari.
Te rog să nu negociezi fără mine.
Te mănâncă de vie. Oricum, Gloria n-are nicio putere.
E șefa consiliului.
Nu. Biben are voturile.
E o luptă murdară.
Noroc că am niște vești.
Uite ceva care o să te intereseze.
Ai mai dat asta cuiva?
The Times.
- Ce? - Cum adică?
Ai stricat tot.
Gloria o să explodeze.
Îmi fac treaba.
Treaba? Treaba ta e să muncești pentru mine, Nina.
Pentru noi, orchestra. N-aveai niciun drept!
Să te întreb ceva.
Ce zici dacă aș încerca să cânt la violoncel cu orchestra?
Cum crezi că ar fi?
N-ar fi bine, nu?
Fiindcă nu cânt la violoncel.
Așa că nu veni în biroul meu
ca să faci ce fac eu.
Nu pot să fac ce faci tu.
Dar pot să o fac în felul meu.
Pleci din oraș de îndată ce se termină.
Crezi că, de îndată ce închid negocierile,
trec la altcineva?
Ai un ego cât casa!
Cei din orchestră sunt familia mea.
Nu las pe nimeni să-i rănească.
Ești concediată.
- Ce? - N-am încredere în tine. Îmi pare rău.
Cynthia.
Du-te să ți-o freci.
Asta și intenționez, cel puțin în viitorul apropiat.
Îmi pare rău pentru chestia cu Lennox.
Legile junglei, scumpo.
În plus, ești eleva mea.
Dacă nu pot să te fac mai bună, sunt o profă rea.
Ești o profă grozavă!
Reg!
Bună.
Hailey, el e Reg, un fost elev.
Acum e prim-oboist la filarmonica Des Moines.
A fost la concert aseară, te-a auzit.
A crezut că o să cânt eu.
Betty mi-a zis că ești grozavă. Articularea, plasarea...
Cerul gurii e așa flexibil! E minunat!
Are dreptate. Cânți frumos.
Hailey,
al doilea oboist o să plece.
Slujba e a ta dacă o vrei.
Da, avem multe concerte populare.
Dar uneori reușim să cântăm și Sibelius.
Sunt flatată. E o slujbă de vis pentru unii oameni.
Dar am petrecut mult timp
încercând să ajung în poziția asta aici.
Cred că aici trebuie să rămân, deci...
Nu te grăbi cu răspunsul final.
Gândește-te.
Bine.
Reg, dragule,
de ce nu-ți duci fundul sexy în bucătărie
ca să-mi faci o omletă ca în Iowa?
Zeiță ce ești!
Hailey, mi-a plăcea să ne prefacem prietene.
Să ne împletim părul, să facem farse și toate cele.
Adevărul e că Des Moines nu stă la latitudinea ta.
Poftim?
Dacă nu accepți slujba asta,
mă asigur că află toți despre aventura ta din Mexic.
Nu-i bine pentru tine ori pentru maestru.
Cum spuneam, jungla...
e nașpa rău.
Subtitrarea: Cristina Botîlcă
Redactor Anca Tach na Botîlcă