Mozart în junglă
„Dra Windsor, șefa consiliului și directoarea interimară a orchestrei
a cheltuit peste 750.000 $
cu renovarea biroului său privat!”
Da. Nu e bine.
Uită să menționeze că erau banii mei.
Corect, Gloria. O să încercăm
să menționăm și asta.
Serios? La pagina 23, cu știri despre metrou?
Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat cu New York Post,
și cu Biben, și cu semitrădarea.
Știi ceva, Craig?
Trebuie să înveți să pariezi ca lumea.
Vreau să știu cine a făcut asta.
Doamne, nu știu cum de are atâta energie.
E mult mai ușor cu un bebeluș adevărat.
Mulțumesc că ești de acord.
Glumești?
Virgil, Cristophe, sunt onorat să fiu nașul lui.
De-aia am vrut să vin personal.
Pavel, ce se petrece?
Sunt aproape gata.
Iată!
Vrei să-l ții?
Da, te rog.
Bine.
Poate ești mai obosit decât crezi, dragule.
Nu. Dar...
Iubesc orchestra New York.
E casa noastră.
Nu vreau să i se întâmple nimic.
Normal.
O să facem tot ce trebuie.
Tot ce trebuie pentru ca orchestra să supraviețuiască.
Ia uite!
E bine că vorbim din nou.
Mi-a fost dor de tine, Sharon.
Da. Pare că acum o veșnicie
ne sugeam fețele în sala de concerte.
„Ne sugeam fețele.” Ce exprimare urâtă!
Ce sunt eu? Un pește fără sentimente?
De ce-mi vorbești așa?
Edward e aici.
De când lucrezi pentru Bibenul?
„Bibenul”?
Am lucrat cu el mai mult decât cu tine. E incredibil.
Da? Incredibil la ce?
La a fi incredibil.
Uită-te în ochii mei și spune-o.
E incredibil la a fi incredibil.
Unde-i dl Incredibil?
Sharon, cât de cald o să fie în Beijing joi seara?
Maxima e 26, minima e 14.
Mai merg la ședința Newfoundland?
Da. Plecăm spre Teterboro în 15 minute.
Nu așa se pronunță.
- Teterboro. - Ți-am mai spus, nu?
Rodrigo, bun.
Ia un ham și hopa sus! Te ridică Patrick.
Ai 14 minute. Poți lua hamul lui.
Dă-mi 15, Sharon.
Urăsc să țin ședințe sus.
Îmi dau seama.
- Ándale, papi. Ándale. - Oui.
- Vii? - Da.
Nu e o idee bună să urci fără ham.
Asta dacă nu ești maestru ca mine,
dar până și eu am unul, fiindcă am potasiul scăzut.
Nu-s deloc maestru la cățărat.
- Serios? - Da.
Ai reușit să urci la vârful profesiei tale.
Orchestra asta nu e vârful profesiei!
Dar e lucrul pe care-l iubesc cel mai mult.
- Serios? - Da.
Nu știi s-o arăți.
Ți-ai bătut joc de sponsori.
Nu m-am purtat niciodată urât cu oamenii.
Da. Corporațiile nu sunt oameni.
Știi ceva? Nici oamenii nu sunt oameni.
Nu înțeleg, dar știu că orchestra
contează cel mai mult. Vrei să plec?
Demisionez. Doar dacă...
Dacă?
Dacă dai orchestrei ceea ce vrea.
Contract nou pe cinci ani.
Apoi demisionezi?
Da. Dacă votezi pentru contract, demisionez. Fără grevă.
Bine.
Semnezi și o clauză de non-concurență pe trei ani?
Fiindcă nu vreau să te duci altundeva
și să mă faci să par incompetent.
Bine. Doi ani și nouă luni.
- Bine. - Bun.
- Da, bun.
Vrei să-mi speli mașina?
- Exagerezi. - Glumesc, hermano.
Ne-am înțeles.
- Bun. - Da, bun.
Ești bine?
Ce faci?
Ce este? Ai nevoie de ajutor?
- Maestre? - Ți-am zis de ham!
Fir-ar să fie! Gunther, dă-mi coardă!
- Maestre? - Sharon?
Nu-l mișca.
- Sharon. - Te iubesc!
Sharon?
Da?
E mai ușor să urci decât să cobori.
- Ține capul așa. - Da.
Delirează!
Cum sună?
Ca un cântec de leagăn?
- Are ritmul corect? - Da.
Relaxează-ți capul.
A fost frumos.
Rămânem înțeleși?
Știi ce-i ăla un blestem?
- Nu. - Tu ești.
Gloria, ce bine că ai sunat!
Vreau să-ți zic ceva.
Oferta despre care am discutat nu mai e valabilă.
Nu te grăbi!
Articolul n-a fost ideea mea, jur.
Nu-mi pasă a cui a fost ideea.
Mi-am dat ultimii 20 de ani acestei orchestre!
Crezi că numai muzicienii respiră muzică?
Nu!
Ascultă! Haide să ne întâlnim,
să bem o cafea și să discutăm.
Dacă am fi la cafea acum, ți-aș arunca-o în față.
La revedere!
Acum sun membrii consiliului.
Bine.
Fir-ar să fie!
Curva asta de Betty pare că nu glumește.
Nu glumește.
Ar trebui să înveți de le ea.
Să fii nemiloasă.
Să zici: „O să te omor!”
- Da! - Așa e? A fost bine.
Pe cine mint? Nu pot amenința pe nimeni.
Poate că ar trebui,
fiindcă nu te duci în Iowa.
Știu.
Mai e și Andrew Walsh.
- Armăsarul violoncelist? - Da.
Aș putea să fiu în ansamblul lui.
Sfinte Sisoe!
Aș putea să cânt solo.
E o posibilitate.
Dar există doar doi oboiști care cântă solo.
Nu ca violoniștii. E diferit.
Deci tu o să fii a treia.
Una dintre ei.
Semnează aici și aici. Și inițialele aici.
Bine.
Semnez acte.
Asta fac de ceva vreme, nu?
Da.
Înțelegerea e că semnez astea și dai orchestrei ce vrea, da?
- Asta scrie acolo. - Bine.
S-a făcut. Acum, tu.
Îmi pare rău.
Acolo, lângă numele meu. Încă una?
Și a treia cu inițialele, da?
Da.
Nu mai pișa ochii.
Cheamă consiliul pentru o negociere.
Imediat.
Anulează Guangzhou. Albușuri de ou, ciuperci. Tabasco fără ce?
Fără Tapatio.
Mi-a făcut plăcere.
La fel, Bibenule.
Mă satisface negocierea asta. Da.
Îți respecți partea, da?
Altfel, înțelegerea pică.
Mereu mă țin de cuvânt.
Ce e de făcut?
Nu știu.
Oui. Se pare că nu mai sunt dirijorul orchestrei filarmonice New York.
Asta e.
Sharon.
Ce este, Sharon? De ce plângi?
- Fiindcă nu-i drept! - Știu!
Nu e drept! Dar e drept
că Mozart era Mozart și Salieri era Salieri?
Sau că Beethoven a surzit?
Nu auzea, Sharon!
Nu a auzit Simfonia a noua!
Cât de aiurea e asta?
E drept că Mahler a venit la New York și n-a mai putut să dirijeze?
A murit! S-a îmbolnăvit și n-a mai putut.
A murit și gata!
Știu. Dar cred că ești cel mai bun dirijor pentru orchestra noastră.
Mulțumesc, Sharon.
Și eu cred asta.
Vă mulțumesc că ați venit așa repede
la ședința comitetului orchestrei.
Gloria, mersi c-ai venit.
Eu am chemat oamenii.
Teoretic, da. Intră, Gloria. Ia loc.
Scuze dacă decorul nu e potrivit.
O să renovăm cât de curând.
Îmi cer scuze în numele colegilor
pentru articolul din Times. Au interpretat datele greșit.
Scuze, ce date?
Erau atâtea date!
N-am folosit niciodată banii orchestrei ca să renovez biroul meu.
Au fost doar banii mei.
Și am donat mult mai mulți orchestrei
decât s-a folosit la decorare.
Ai donat o optime din cât am donat eu anul trecut.
- Bună. - Bună.
Scuze. Zborul din Cuba a întârziat.
Nicio problemă. Ia un loc!
Oameni buni, trebuie să votăm.
Cred că acest articol recent schimbă totul,
așa cum o face și ce am să vă spun acum.
Gloria, ți-am spus că Rodrigo DeSousa
a fost o greșeală. N-ai ascultat.
Acum și-a dat demisia,
nu mai e dirijor și director muzical.
- De ce? - Cică se duce la recuperare.
Gloria, asta era marea ta lovitură, angajarea lui Rodrigo, nu?
E eșuat. Eu spun să-l aducem înapoi pe Thomas Pembridge
ca dirijor și director muzical.
Crezi că s-ar întoarce?
Am vorbit cu el. Cred că e de acord.
Odată cu revenirea lui,
putem reface legăturile cu sponsorii corporatiști.
Dată fiind publicitatea negativă și haosul
din administrație și orchestră,
eu zic să votăm și să acceptăm contraoferta orchestrei.
Apoi, cred că trebuie să căutăm
un nou președinte al consiliului.
Ceea ce nu va dura mult.
Adică, tu.
Aș fi onorat să fiu considerat o variantă.
Bine. Dacă nu mai sunt comentarii,
cei șapte membri pot vota.
O clipă, te rog. Pot spune câteva lucruri pe scurt?
În primul rând, Edward, ești un mizerabil.
N-ar fi trebuit să te bag în consiliu.
În al doilea rând, știu că l-ai șantajat
pe Rodrigo DeSousa ca să demisioneze.
Nu-i adevărat,
- ...dar oricum... - Oricum,
te-am tot ascultat
în ultimele câteva luni,
și ai tot spus că orchestra trebuie să clădească și să protejeze
patrimoniul său pentru a-și asigura un viitor financiar.
Am ajuns să-ți dau dreptate.
Aș vrea să cedez cererilor orchestrei,
dar nu cu prețul viitorului ei.
E o chestiune mai mare decât mine și tine,
sau decât muzicienii,
sau decât marele... Repet. Marele Rodrigo DeSousa.
Așa că trebuie să votăm ca să respingem
cererile orchestrei.
Cât privește conducerea consiliului,
sunt fericită să fac un pas înapoi peste trei ani,
după ce am reușit
să trecem peste această perioadă grea.
Și nu cred că viitorul președinte se află în această cameră.
Edward, o să preiei conducerea doar după ce sunt moartă și îngropată.
Să votăm!
Haide!
Bine. Dintre cei șapte membri,
câți votează pentru acceptarea contraofertei?
Unu, doi, trei.
Erik, cred că nu ai auzit.
Câți votează pentru respingerea cererilor orchestrei?
Votezi împotriva mea?
Gloria e convingătoare.
Stai. Crezi că o să fii viitorul președinte?
Aș fi onorat să fiu luat în calcul. Peste trei ani.
Erik, ce naiba? Eu te-am adus aici.
Tatăl tău mi-a fost cavaler de onoare.
- Ești un puști! - Scuze, Ed.
Cred că o iei prea personal.
Deschide ușa aia, Pavel!
Scuze, dar totul e încuiat.
E încuiat, bine?
Motivul pentru care e încuiat e fiindcă sunteți încuiați afară!
Dar vin și eu lângă voi de îndată ce pot!
- Lucrurile noastre sunt la vestiar! - Se întâmplă. La naiba!
- Chiar se întâmplă! - Nenorociții ăștia!
- Unde-i Cynthia? - Nina?
Unde-i Nina? Unde-i bătăușa noastră?
Asta au vrut de la început!
Deci nu suntem plătiți pentru concertul ăsta?
Nu numai pentru ăsta, idiotule! Nu ne mai plătesc deloc!
Nu mai fiți negativiști!
Nu suntem negativiști!
Ba da!
Nu trebuie să cedăm doar fiindcă ei vor să...
Liniște!
Sunt la fel de supărată ca voi.
Dar știam că asta se poate întâmpla.
Spune-ne ceva ce nu știam. Unde naiba e Nina?
Las-o, Betty! Face ce poate.
Totuși, unde e Nina?
Am concediat-o.
- Ce? - Fără să ne întrebi?
Nina avea dreptate în multe privințe.
Dar a greșit într-una importantă.
Credea că suntem copii.
Că nu putem lua decizii singuri.
Suntem muzicieni de clasă mondială.
Noi am ales viața asta.
Noi am ales profesia asta care ne afectează relațiile,
ne afectează corpul,
ne cere să repetăm constant, să ne dedicăm ei,
ceea ce nimeni nu pricepe.
E o profesie grea, dar vă întreb...
Câți dintre voi ați alege alta?
Suntem mai duri decât cred ei.
Cei care sunt înăuntru ne cred nebuni, excentrici,
niște muzicieni slabi, dar suntem niște războinici!
Și o să câștigăm lupta asta
arătându-le cât de duri suntem.
Urmați-mă!
Haideți! Ați auzit-o.
Fir-ar să fie! Am lucruri la vestiar!
Sunt de partea voastră!
Haide!
Draga mea orchestră,
voiam să fiu noul vostru dirijor
din ziua în care am devenit vechiul dirijor. Da.
Ce naiba se petrece aici?
Michel.
Maestre, consiliul a votat să închidă orchestra!
Ce? Dar Bibenul...
Nu a reușit! Înțelegerea pică!
Stai o clipă!
Stai așa.
Vin acum!
Ia uite! Editez filmările cu orchestra
- ...de trei ani... - Minunat, dar avem treabă!
- Îi desființează. - La naiba!
Acționează chiar acum. Haide!
Ia camera! Haide, e pe bune!
Elizabeth, e de legendă!
- De legendă! - Bine.
Filmezi?
Filmez eu din partea asta.
E de legendă!
Doamne!
Hailey Rutledge, oboistă faimoasă
la orchestra filarmonică New York. Ce părere ai de asta?
Sunt nervoasă. Nu mai filma.
De ce dai un interviu? Șo pe ei!
- Pa! - Vino cu mine.
Să-i faceți praf!
Vreau doi acolo!
Cred că greva îți dă peste cap
planul de șantajare.
Îl modifică puțin.
Poate că iau eu jobul din Iowa. Au omlete bune.
De ce ești așa?
Adică de ce îmi trădez colegii?
Cum de mi-ai luat soloul?
Nu-i al tău. E al lui Beethoven.
Erai deja rănită.
Nu tu decizi, drăguță!
Nu da vina pe Beethoven. Știai ce faci.
Recunoaște!
Doar dacă recunoști că te-ai purtat mizerabil.
Bine. Am fost mizerabilă.
Concentrează-te. Avem concert.
Bine ați venit.
O s-o facem fără dirijor, presupun.
Warren, faci tu onorurile?
Nimeni nu știe ce va fi,
dar tensiunea crește pe măsură ce orchestra se adună,
ca un taur rănit într-un ring,
- ...înjunghiat... - Orchestra!
Orchestra mea!
E maestrul! A venit.
- Vine maestrul. - Mulțumesc.
Maestrul e aici!
Maestre, vreun comentariu despre asta?
Unul singur.
Orchestra trăiește!
Mulțumesc mult!
E minunat afară, nu?
Ar trebui să facem asta mai des.
Scuze. Bine.
Nu avem vin de vânzare în hol,
dar sunt sigur că puteți bea dacă vreți.
E un om cu hotdogi acolo, dacă vreți.
Prieteni, rude, vecini, iată orchestra voastră!
Suntem muzicieni.
Orchestra are tați, fii, bunici, mame,
frați, surori. Vă sunt dator.
Ați fost alături de mine.
Mult.
Eu, cel puțin,
simt că sunt acasă lângă voi.
Asta e casa mea.
Asta e casa noastră.
Bine, hai să...
Suntem gata?
A reușit. Pur și simplul a reușit.
Și eu ce am făcut? Am pus totul în pericol.
Ai făcut tot ce ai putut, la fel ca noi.
Dacă am ucis ceea ce iubesc cel mai mult?
Nu poți ucide asta, scumpo.
A fost aici înaintea noastră,
și o să rămână mult timp după ce n-o să mai fim.
- Hailey! - Bună.
Mersi că m-ai primit!
- Desigur. - Pleci undeva?
- Da. - Unde pleci?
În turneu cu Andrew Walsh.
Andrew Walsh?
- Da. - Hailey, nu.
Andrew Walsh
nu te merită deloc.
Sexual în niciun caz. Artistic, și mai puțin.
Nu mă culc cu el, nu te teme.
E foarte insistent.
Cred că l-aș putea bate.
Sunt sigur.
Ești altfel, Hailey.
Sunt mai mulți spini în trandafir,
dar tot e frumos.
- Și tu ești altfel. - Serios?
Trebuie să plec.
Hailey, stai!
- Putem... - Deocamdată nu plec în Europa.
- Deci... - Nu?
- Hei! - Bună, Hailey!
- Maestre! - Da.
- Ce surpriză să te văd aici! - Da.
- Asta-i tot? - Da.
Nu am echipament de schi.
Nu-i problemă. Cabana e plină de lucruri.
Corect.
Maestre, îmi pare rău de închidere.
Și mie.
Erai acolo când s-a votat?
Da.
Bineînțeles, am votat pentru cererile orchestrei,
dar, din păcate, nu a mers.
- Ești gata? - Da.
- Mă bucur că te-am văzut. - Vin acum.
La revedere, Rodrigo.
- Cum urc? - Ești gata?
Da.
E ușor enervant.
- Nu? - Nu, e minunat.
Subtitrarea: Cristina Botîlcă
Redactor Anca Tach na Botîlcă