Maestro.
Maestro. Vítejte v Benátkách.
Beppi Albertelli.
-Je úžasné vidět vás tu. -Ano.
-Opatrně. Klouže to. -Jistě.
Jaký byl let? Pásmová nemoc?
Nic takového.
-Známka dobrého vědomí. -Ano.
Alessandra se na vás tak těší,
všichni jsme nadšení.
Moment.
Vidíte?
Natáhl jsem vám červený koberec.
Dobře.
Jen vy, maestro, vy jste jediný dirigent, se kterým bude zpívat.
„Prosím, Beppi, sežeň Rodriga. Jenom v tom případě bude koncert.“
Rozumím. Jsem poctěn.
Já nelichotím.
Ne takovému géniovi.
Ne, já...
Mohl bych vám teď poradit několik drobností?
Ano. Jistě.
Většina gondoliérů jsou zloději,
takže když musíte jet gondolou,
rozhodně si domluvte cenu předem.
-Proto jsem si přivezl biciclettu. -Bravo.
Za druhé, když si objednáváte těstoviny s plody moře,
s krevetami nebo mušlemi nebo sépiemi, které miluju,
nikdy, opakuju,
nikdy nežádejte o parmezán navrch.
To se nedělá a uráží to šéfkuchaře.
Nechci urážet šéfkuchaře.
Tudy.
A ještě poslední drobnost. Ať se stane cokoli,
prosím, nemilujte se s ní.
-Žádné smilstvo. Grazie. -Dobře.
Jaké potěšení. Jaká ohromná pocta.
Ano.
Ten koncert bude legendární. Legendární.
A pak si promluvíme.
Po...
Možná.
Smilstvo.
Žádné smilstvo.
Ano.
-Buongiorno. -Maestro.
Jsem tak ráda, že jste tu.
Ano, je to velké potěšení.
Pro mě je to mytologické.
Je to ohromná pocta. Jsem poctěn, že vás potkávám.
Poznávám tu nahrávku.
Les Filles de Cadix.
Zpívala jste v Palais Garnier v roce 2002.
-Výborně. -Ano.
Zeptám se, nebyla jste trochu nastydlá?
Byla jsem strašně nastydlá.
Po představení jsem zkolabovala.
Váš hlas měl totiž překrásnou polohu. Bellissima.
-Mluvíte italsky. -Sì,
skvělou kombinací vděčných tónů.
Stupňující se...
Budeme mluvit anglicky.
Jednodušší.
-Jedl jste? -Ne.
Udělala jsem nám malý oběd. Pojďte.
Dobře.
-Pojďte. -Sì.
Můžete mi to prosím zavázat?
-Ano. -Díky.
Líbí se mi vaše kuchyně.
Hodně.
Je to pro mě nejpříjemnější místo v celém domě.
Všude jinde jsem jen prosťáček v paláci.
Víte, já jsem teď v náladě nemít dům vůbec.
Bezdomovecký styl.
To byste měl zkusit vlastnit 600 let starý dům v Benátkách.
Všechno se potápí.
První patro bývá pravidelně zaplaveno.
Plíseň vás nutí kýchat.
Ale je to moje domovské město a já ho miluji.
A to je důležité, že?
Domov.
Ano. Ano, velmi důležité.
Ano.
Trochu černých těstovin se sépiemi.
-Snad vám budou chutnat. -Voní skvěle.
Chcete trochu parmezánu?
Ne, niente. Ne. K plodům moře nikdy. Díky. Grazie.
Maestro?
Určitě se mě chcete zeptat.
Dokážu po čtyřech letech ještě zpívat?
Já vím, že to dokážete. Samozřejmě.
Jinak bych s koncertem nesouhlasil.
Lidé dělají hlouposti.
Možná můžu zpívat ve sprše, že?
Ale ve sprše každý věří, že umí zpívat.
Je mi líto vašeho orchestru.
Obdivuji, o co se snažíte, jak podle vašich slov chcete vlít
vášeň do té staré, smutné filharmonie.
Je to velmi smutné. Ale zlepšuje se to.
Protože my se zlepšujeme.
Ale přiškrcuje nás byrokracie.
-Ano. -Zatracená byrokracie.
Peníze, peníze, vždycky peníze. Já vím.
Beppi mě chce zpátky.
Chce, abych vyjela s koncertem na turné.
Abych zase byla La Fiamma. Kvůli penězům.
Jaké jsou těstoviny?
Moc dobré.
-Nejsou rozvařené? -Jsou skvělé. Akorát.
Můj drahý maestro,
je mi moc líto, že jste urazil takovou cestu kvůli ničemu.
Ničemu?
Obávám se, že je nemožné, aby se ten koncert uskutečnil.
-Ne. Ale... -Moc jsem si to setkání užila.
Jste očividně brilantní
a v budoucnu vás čeká mnoho triumfů.
Teď musím umýt nádobí a pak si zdřímnout.
Řekněte prosím Beppimu, že komedie skončila.
Alessandro, ty těstoviny byly rozvařené. Aspoň o tři minuty.
O čtyři a půl.
Nediriguju vaření.
A co když bude rozvařený můj zpěv?
To nedovolím. Nikdy.
Chcete mluvit o krvi.
Moje srdce už nějakou dobu krvácí.
A myslím, že ho dokáže uzdravit jedině váš zpěv.
Zamiloval jsem se do vašeho hlasu od první chvíle.
Bylo mi 13 let.
Přinesl mi ho maestro Rivera, byla to Tosca.
Poslouchal jsem to pořád dokola.
Představoval jsem si věci. Dělal jsem věci...
Neřeknu vám, co jsem dělal.
Ale v momentě, kdy jsem uslyšel, že jste přestala zpívat,
jsem plakal.
Můžete vymyslet spoustu důvodů, proč něco nedělat,
ale skutečný důvod, proč udělat něco důležitého...
Je jen jeden.
Jaký je to důvod?
Vy víte.
Můj drahý maestro,
je mi líto, ale pokud nezvládnete slzy,
měl byste se vyhýbat opeře.
Sbohem.
Andrew má zpoždění.
Prý máme ozkoušet zvuk bez něj.
To je překvapení.
Nejspíš si ještě vyspává v Ritzu.
Ne, vyspává se z Dom Pérignonu.
Dámy, dámy, dámy, dobře, nasadíme tady tempo,
ať moje sólo přijde dřív.
Pamatujte, jsme Orchestr Andrewa Walshe,
ne Orchestr orchestr Andrewa Walshe.
Dobře, jdeme na partituru.
Blbost, blbost, blbost, moje sólo.
Dobře, a teď blbost, blbost, blbost, jo, moje sólo.
Možná si můžeme říkat Orchestr Hailey Rutledgeové.
Promiň.
Ne. Ne, Hailey, nepřestávej.
-Užíval jsem si to. Úžasné. -Já...
Jen jsi chtěla, abych vypadal jako kretén.
Což není vůbec těžké.
Každopádně, doprava nebyla tak zlá, tak jsem tady.
Hailey, vážně dělám Stevie Wondera...
Hlavou? Ne? Neodpovídej.
Dobře, máme spoustu práce.
Zítra odjíždíme z Rakouska
a jedeme na festival do Benátek.
A musíme být připravení hrát s ráží a OAW.
A co „OAW“ znamená? Dámy?
-Orchestr Andrewa Walshe. -Přesně.
Hailey, je nějaká konkrétní část,
u které ti připadá, že moc ženu?
Jsem jedno ucho. Tak co?
Možná ten Vivaldi?
No, to je otázka. Můžeš to rozhodovat?
„Kazíš Vivaldiho.“
Ne, já si nemyslím,
že kazíš Vivaldiho. Jenom...
Jen si z tebe dělám legraci, Hailey. Klid.
Jenom...
Ano?
Jen mám pocit, že máme podobné tempo
jako u Faurého.
A maestro DeSousa by to takhle nedělal?
Asi ne. Jo.
No, možná mám vetší smysl pro naléhavost
než Rodrigo.
Takže, začneme s Faurém, můžeme?
Za mnou, dámy a pane.
Diskutabilní.
Hej!
Hej.
Některým by měli zpěv zakázat.
Musím souhlasit.
A některým by měli zakázat dirigovat.
Doufám, že tím nemyslíš mě, Wolfgangu.
Rozhodně nemyslím sebe.
Takhle se budeš chovat? Proč?
Po tolika letech pořád rozmazlený spratek?
Proč?
Proč pořád musíš čichat svoje prdy, dezertére?
Nejsem dezertér. Neříkej mi tak. Jsem věrný.
Tak citlivý.
Samozřejmě, taky mám slabost pro zpěváky.
Ale jestli můžu něco říct, jsou to blázni.
Víš, nikdy...
Nikdy jsem nebyl... zpěvákům blízko.
-Netuším proč. -Možná nikdy nebudeš.
Začal jsi pěkně blbě.
Brzy s tebou už nikdo nebude chtít hrát.
Myslím, že tahle mladá dáma má něco pro tebe.
„La Fenice. Půlnoc.“
Pojďte.
Maestro, můj hrdino!
Je tu, vypadá šťastně, je připravená na zkoušku.
Bude to skvělý koncert, historická událost.
Ano, Beppi. Bude, určitě. Ale máme spoustu práce.
-Jistě. -Spoustu.
-Spoustu práce. -Ano.
-Konzervatoř?
Ano, hudební škola.
Poslouchejte, tohle je můj maestro a já mu ve všem věřím.
Dobře. Tady je program, který nás čeká.
Ano. Viděl jsem ho už ráno.
Jsou to největší hity, že?
Je tam spousta skvělých árií, díky kterým se La Fiamma
proslavila. Je to správné.
Co se děje? Neschvalujete výběr?
Jen si myslím, že můžeme představit novou Alessandru,
která nesoupeří se starou Alessandrou.
Myslíte, že už ty árie nezazpívám?
Ne, jsem si jistý, že ano,
ale možná ne tak dobře jako kdysi.
Ale je tolik, tolik dobrých árií,
úžasných árií, které jste dřív zazpívat nedokázala.
A teď dokážete.
Kde je ten muž, který byl tak citlivý,
že nezmínil rozvařené těstoviny?
Jaké nové árie máte na mysli?
Například Samson a Dalila.
Ale to je mezzosoprán.
Zajímavé...
Nebo nové dílo současného skladatele.
Současného skladatele?
Možná kdyby byl nějaký živý tak skvělý jako Puccini...
Ale jak může být skvělý
bez výkonu skvělého umělce?
Ale maestro, vy nerozumíte.
Italské operní publikum je velmi vybíravé.
Můj maestro promluvil. Jak ho můžeš zpochybňovat?
Chci pro tebe jen to nejlepší.
Chceš zničit moji sebedůvěru.
Vůbec ti na mě nezáleží.
Pro tebe existují jen peníze, peníze.
Alessandro...
Ticho.
Všichni ven.
Bene. Maestro, díky moc, že jste mě vzdělal.
Jsem váš pokorný služebník. Prosím, konejte magii.
Dobře.
Myslela jsem, že to tu bude starší.
Jo.
Dobře, teď nevinnou pro mámu.
-Pro mámu. -Skvěle.
A teď děvku.
Jo. Parádní úhel.
Jo. Vážně dobrý.
Potřebuju zaškrtat celý benátský seznam,
tak můžeme vyrazit.
-Náměstí svatého Marka máme. -Jo.
-Kam půjdeme dál? -Ponte Rialto.
-Bezva. Jak dlouhý je ten seznam? -Ponte Rialto.
-Ponte... Hodně dlouhý. -Bože.
Mezi jednotlivými částmi není žádný rozdíl.
Hraje Sibelia stejně jako Mozarta,
stejně jako Ravela, a to mi prostě vadí.
Vidím, že po každém sexu je to stejné.
Spala jsem s ním jednou.
-Spala jsi s ním jednou? -Jo.
Dobře. Tak ze zkušenosti ti řeknu,
že je to pořád stejné.
-Každá... -Maloval ti na záda f-díry?
-Ano. Jak to víš? -Sakra.
Tobě to udělal taky?
Je to ponižující.
Nejdřív mi ale oholil záda.
-Proboha. Udělal to i sobě? -Jo, udělal. A natřel se.
Kvůli tomu má o čtyři body víc.
Namazal se.
-Perverzák. -Pomalu se holil.
-Most Rialto. -Máme.
-Nic moc.
-Tak další.
Sleduj. Ten mim je sexy.
Ahoj. Můj kamarád si myslí, že jste sexy.
Takže byste měl přijít na náš koncert.
-Tak... -To vy jste sexy.
Proboha, vy mluvíte.
Přijel jsem z Belgie na festival.
Super.
Nechcete zajít na kávu do mého hotelu?
Je to opravdový hotel? Nebo...
Opravdový hotel.
Dobře.
Nebude předvádět navlékání kondomu?
Nech toho. Jdi. Rychleji.
Hele, tady je talíř s plody moře o deset eur levnější.
Super. Levní měkkýši. Důvod jít dovnitř.
Začíná mi být trochu špatně.
Doufám, že ty mušle byly v pohodě. Byly trochu lepivé.
Nejspíš je ti jen špatně z turistiky.
Mám rád hudební festivaly.
Málokdy vidíte dobré věci.
Ale zato vidíte špatné věci.
Víc a víc, víte. Příšerné věci.
Vážně zlé, nesnesitelné věci. Podívejte.
Dnes hraje Orchestr Andrewa Walshe.
ORCHESTR ANDREWA WALSHE
Co to sakra?
Moje kamarádka v té show hraje.
Můžeme jít?
Dobře.
Kéž by naše představení nebylo v La Fenice.
S publikem a kritiky...
Je to jako klec.
Tak se z té klece dostaňme.
Udělejme s tím něco.
Ten chlap vás obtěžuje?
Maestro, budu vás sledovat.
A vy mě uslyšíte. O opeře nevíte vůbec nic.
A nevíte nic o vesmíru.
Temná hmota, o té nic nevíme.
Nevíme. Pořád máme hodně věcí k objevování.
Kdo to byl?
Hlava jedné hnusné klaky.
Chtějí peníze,
jinak budou bučet při představení.
Jestli budou bučet,
půjdu do hlediště a nakopu je do koulí,
udělám z nich eunuchy.
Mám tolik nových věcí k učení. A můj hlas není připravený.
Nemůžu jim dát, co chtějí.
Co? Ne. Samozřejmě jim můžete dát...
Nemyslete na to, co chtějí. Nedělejte to pro ně.
Dělejte to pro sebe. Pro tu vášeň.
Nebo pro mě.
Měla by zpívat místo mě.
Dobře.
Proč se k ní...
-Proč se nepřidáte? -Nemůžu.
Ne, můžete. Můžete. Jsem váš maestro, ano?
To je La Fiamma. Proboha.
Alessandra, ano.
Chtěla jsem vám tohle místo ukázat, protože je mi drahé.
Býval to ženský klášter.
Žila jsem tu, v tom pokoji, dva roky.
Byla jste jeptiška?
Moje bývalá žena je jeptiška.
Už to nebylo pro jeptišky.
Bylo to pro lidi, kteří to jinde nesnesou.
Já se tam nastěhovala po mém selhání na jevišti. Chápete?
Ano. Chápu. Ano.
Zpívání pro mě bylo všechno. A pak jsem zjistila, že zpívat nemůžu.
Když jsem tu žila, ani jsem se sama nenajedla.
Potřebovala jsem pomoct s koupáním, s oblékáním.
I s cestou na záchod.
Nikdo to neví. Jen Beppi.
Zůstal se mnou.
Teď vy. Řekněte mi o sobě něco, co nikdo jiný neví.
Ale já nejsem nic.
Jsem jen pár not, s kterými lidé hrají.
Popravdě jsem hodně myslel
na svého mentora, maestra Riveru.
Je hodně starý a hodně nemocný.
A pozval mě zpátky do Mexika, abych převzal orchestr.
Ten, kde jsem začínal.
A já to odmítl.
Vrátil jsem se do New Yorku k orchestru, který nehraje.
Musíte se přestěhovat do mého paláce,
abychom mohli cvičit ve dne v noci,
žít a dýchat hudbou.
Ano.
Bože.
Promiňte. Moc promiňte.
Fajn, že jsi přišla.
Promiň. Sedla jsem na špatný spoj a...
-Propásla jsi zkoušku. -Já vím.
Není mi dobře. Snědla jsem mušle...
Ani mně ne, protože hobojistka,
kterou jsem přidal do programu a věřil jí,
je naprosto nespolehlivá.
-Ráže a OAW. -Ráže a OAW!
Jděte, jděte.
-Hej, dobrá práce, nováčku. -Dík.
Mušle?
Která je ta kamarádka?
Ta, co hraje na hoboj.
Je to vaše milenka?
Hai Lai? Ne. Je má chráněnka. Velmi nevinná.
Máte rád nevinnost? Apeluje na vaši zkaženost?
Nejsem zkažený. A ona hraje na hoboj.
Hej, je mi to moc líto.
Myslím, že můžu odehrát druhou půlku.
Myslím, že nemůžeš hrát druhou půlku.
Myslím, že jsi skončila.
Dobře...
Lekce dirigování mi ale budou chybět.
Mrzí mě to. Nechtěla jsem zvracet na pódiu.
Takže jsi utekla při mém sólu.
Proboha. Tvoje sólo.
Vždycky je to o tvém sólu.
Ano. A víš, proč to tak je?
Protože to je Orchestr Andrewa Walshe.
Orchestr Andrewa Walshe. Za to si lidi zaplatili.
Ano. A chceme peníze zpátky.
-Rodrigo? -Přišel za svou chráněnkou.
Krucinál.
Proboha. To je...
Ano. La Fiamma.
Jaká čest. Stihla jste první polovinu?
Ano. Viděla jsem, jak řežete to cello, jako byste kácel strom.
Ano.
Jsem velmi vášnivý hráč. Odjakživa.
Promiňte. Asi je mi zase špatně. Musím...
Pořád máš padáka.
Ne. Končí.
-Ne. -Končí.
-Já tu práci potřebuju. -Končíš, Hai Lai.
-Fakt ji potřebuju. -Končí.
-Ona... Končíš. -Chceš se prát, maestro?
-Chceš se prát? -Pro mě za mě.
-Jo? -Pseudo Yo-Yo Ma.
-„Yo-Yo Ma“? -Ano.
-Tvoje máma Yo Yo Ma. -Víš co?
-Co jsi říkal? -Já...
Občas ti nerozumím.
Řekni La Fiamma.
Čau.
Co teď budu sakra dělat?
Hailey, pojď s námi.
Ano, Hai Lai. Postaráme se o tebe.
V mém paláci je spousta pokojů.
Dobře.
Jen nezvracej v taxíku, ano?
Dobře.
Když budeš chtít zvracet, řekni mi to. Ano? To nic.
Ano.
Kreativní dohled Tereza Němcová mi to. Ano? To nic.