Mozart i jungelen
Maestro.
Maestro. Velkommen til Venezia.
Jeg heter Beppi Albertelli.
-Så flott å se deg her. -Ja.
-Pass på trinnet. Det er glatt. -Det går bra.
Hvordan var flyturen? Har du jetlag?
Ingen jetlag.
-Tegn på god samvittighet. -Ja.
Alessandra vil bli så glad for å se deg,
vi er alle så glade.
Vent.
Ser du?
Jeg ruller ut den røde løperen for deg.
Greit.
Bare du, maestro, du er den eneste dirigenten hun ville synge med.
"Vær så snill, Beppi, gi meg Rodrigo. Bare da vil jeg holde konserten."
Jeg forstår... Jeg er smigret.
Jeg smigrer aldri.
Ikke når det gjelder genier som deg.
Nei, jeg...
Får jeg gi deg et par små råd?
Ja.
De fleste av gondolførerne er tyver og svindlere,
så hvis du må bli med en gondol,
må du forhandle deg frem til prisen først.
-Derfor jeg tok med min bicicletta. -Bravo.
Og hvis du bestiller en pastarett med sjømat,
eller nydelige reker, muslinger eller blekksprut,
må du ikke, jeg gjentar,
ikke be om parmesanost på pastaen.
Det gjør man ikke, og det fornærmer kokken.
Jeg vil ikke fornærme kokken.
Denne veien.
Og en siste ting: Hva enn du gjør,
ikke elsk med henne.
-Non fornicate. Grazie. -Greit.
For en glede. For en enorm ære.
Ja.
Denne konserten blir legendarisk. Legendarisk.
Og så kan vi snakkes?
Etter...
Kanskje.
Fornicate.
Non fornicate.
Ja.
-Buongiorno. -Maestro.
Så flott at du er her.
Ja, dette er flott.
Det er mytisk for meg.
For en ære. For en glede å møte deg.
Jeg gjenkjenner dette opptaket.
Les Filles de Cadix.
Vous le chantez à le Palais Garnier, i 2002, ikke sant?
-Veldig bra. -Ja.
Jeg ville spørre deg, var du litt forkjølet den kvelden?
Jeg var grusomt forkjølet.
Jeg fullførte opptredenen og kollapset.
Ja, for stemmen din hadde en nydelig bellissima tessitura.
-Du snakker italiensk. -Sì,
en flott kombinasjon av takknemlighetsnoter.
En crescendo av takknemlighet for...
Vi kan snakke engelsk.
Lettere?
-Har du spist? -Nei.
Jeg laget litt lunsj til oss. Kom.
Greit.
-Kom. -Sì.
Kunne du knyttet dette for meg?
-Ja. -Grazie.
Jeg liker kjøkkenet ditt.
Mye.
Det er det stedet i huset hvor jeg føler meg mest vel.
Overalt ellers er jeg en bonde i et palass.
Akkurat nå er jeg i humør til å ikke ha et hjem.
Vagabond-aktig.
Du burde prøve å eie et 600 år gammelt hus i Venezia.
Alt synker.
Første etasje er oversvømt halvparten av tida.
Muggen får deg til å nyse.
Men dette er hjembyen min, og jeg elsker den.
Og det er viktig, ikke sant?
Hjemmet.
Ja. Det er viktig.
Ja.
Litt pasta nera med blekksprut.
-Håper du liker det. -Det lukter så godt.
Vil du ha litt parmesan?
Nei, niente. Ikke til fisk. Takk. Grazie.
Maestro?
Du har sikkert et spørsmål til meg.
Kan jeg fortsatt synge etter fire år?
Jeg er sikker på at du fortsatt kan synge. Selvsagt.
Hvis ikke hadde du aldri prøvd på denne konserten.
Folk gjør dumme ting.
Kanskje jeg fortsatt kan synge i dusjen?
Men alle tror de er en flott sanger i dusjen.
Det var leit å høre om orkesteret ditt.
Jeg beundrer det du prøver å gjøre, å, hva er det du sier,
å gi nytt blod til den sørgelige, gamle symfonien.
Den er veldig sørgelig. Men det ble mindre sørgelig.
Fordi vi ble bedre.
Men vi ble kvalt av byråkratiet, ikke sant?
-Ja. -Det jævla byråkratiet.
Penger, penger, alltid penger. Jeg vet det.
Beppi vil at jeg skal komme tilbake.
Å dra på turné med denne konserten.
Å bli La Fiamma igjen, på grunn av pengene.
Hvordan smaker pastaen?
Den er kjempegod.
-Ikke overkokt? -Den er ypperlig. Helt perfekt.
Min kjære maestro,
jeg er lei for at du har kommet så langt uten grunn.
Uten grunn?
Jeg er redd det er umulig for denne konserten å finne sted.
-Nei. Men... -Jeg har likt å møte deg.
Du er åpenbart svært dyktig,
og du vil oppleve mange triumfer i fremtiden.
Nå må jeg ta oppvasken, og så ta en liten lur.
Og fortell Beppi: "Finita la Commedia."
Alessandra, pastaen var overkokt med minst tre minutter.
Fire og et halvt.
Jeg er ikke her for å dirigere matlagingen din.
Hvis sangen min er overkokt?
Det tillater jeg aldri. Aldri.
Du vil snakke om blod.
Hjertet mitt har blødd en stund.
Og jeg tror stemmen din er det eneste som kan redde det.
Jeg forelsket meg i stemmen din første gang jeg hørte den.
Jeg var 13 år gammel.
Maestro Rivera kom med den, og det var deg i Tosca.
Jeg hørte på det om og om igjen.
Jeg forestilte meg så mye. Jeg gjorde ting som...
Jeg skal ikke si hva jeg gjorde.
Men det øyeblikket jeg hørte at du hadde sluttet å synge,
gråt jeg.
Du kan komme med mange grunner til å ikke gjøre noe,
men den egentlige grunnen til å gjøre noe viktig...
Det finnes bare én grunn.
Og hvilken grunn er det?
Det vet du.
Min kjære maestro,
jeg er lei for det, men om du ikke takler tårer,
burde du holde deg unna operaen.
Adjø.
Andrew er sent ute.
Han sa vi skulle ta lydsjekken uten ham.
Så sjokkerende.
Han sover sikkert noen timer lenger på Ritz.
Nei. Han må sove av seg Dom Pérignonen.
Mine damer, nå setter vi opp tempoet,
for vi vil komme oss til soloen min raskere.
Husk, det er jo Andrew Walsh Ensemble.
Ikke Andrew Walsh Ensembles ensemble.
Nå leser vi partituret.
Dritt, dritt, dritt, soloen min.
Og så dritt og dritt, og soloen min.
Kanskje vi skal kalle det Hailey Rutledges ensemble.
Beklager.
Nei, Hailey, ikke stopp for min skyld.
-Jeg likte det. Det er morsomt. -Jeg bare...
Nei, du prøvde å få meg til å se ut som en drittsekk.
Det er ikke så vanskelig.
Uansett, trafikken var bedre enn jeg trodde, så her er jeg.
Hailey, stemmer det at jeg gjør den Stevie Wonder-greia...
Med hodet... Ikke? Ikke svar.
Greit, vi har mye arbeid foran oss.
Vi forlater Østerrike i morgen,
så ankommer vi Venezia til festivalen.
Og vi må være klare til beundring og AWE.
Og hva står "AWE" for? Mine damer?
-Andrew Walsh Ensemble. -Nettopp.
Så, Hailey, er det et spesielt stykke
du føler at jeg forserer tempoet på?
Jeg lytter. Hva har du til meg?
Kanskje Vivaldi-stykket?
Det er et spørsmål. Kan du si det absolutt?
"Du kødder til Vivaldien."
Nei, for jeg synes ikke at
du kødder til Vivaldi-stykket. Bare...
Jeg tuller bare med deg, Hailey. Rolig.
Det er bare...
Ja?
Jeg synes at vi har samme tilnærming,
når det gjelder tempoet, som i Fauré-stykket.
Og det er ikke sånn maestro DeSousa hadde gjort det?
Sannsynligvis ikke. Nei.
Kanskje jeg bare føler mer press
enn gamle Rodrigo.
Faktisk så skal vi begynne med Fauré-stykket.
Følg mitt tempo. Mine damer og herre.
Det kan diskuteres.
Hei!
Hei.
Enkelte burde ikke få lov til å synge.
Jeg er helt enig.
Og enkelte burde ikke få lov til å dirigere.
Håper du ikke mener meg, Wolfgang.
Jeg mener ikke meg selv.
Er det sånn du skal være? Hvorfor?
Hvorfor er du, etter så mange år, ennå en bortskjemt drittunge?
Hvorfor?
Hvorfor må du alltid lukte på dine egne fjerter, desertør?
Jeg er ikke desertør. Ikke kall meg det. Jeg er lojal.
Så følsom.
Jeg var også svak for sangere.
Og hvis det er noe jeg vet, er det at alle sammen er sprø.
Vet du, jeg har aldri...
Jeg har aldri... Du vet, kommet nær en sanger.
-Jeg vet ikke hvorfor. -Kanskje du aldri vil det.
Du har fått en dårlig start.
Snart vil ingen spille med deg.
Jeg tror denne unge kvinnen kanskje har noe til deg.
"La Fenice. Midnatt."
Kom igjen.
Maestro, min helt.
Hun er her, hun virker fornøyd, hun er klar til å øve.
Vi skal holde en flott konsert, en historisk begivenhet.
Ja, Beppi. Det skal vi. Men det er mye å gjøre.
-Selvsagt. -Mye.
-Mye å gjøre. -Ja.
-Er dette et konservatorium?
Ja, musikkskolen.
Alle sammen, dette er min maestro, og jeg stoler fullstendig på ham.
Her er programmet vårt.
Ja. Jeg så det i morges.
Det er de største hitene, hva?
Dette er mange av de store ariene La Fiamma har vært kjent for
opp gjennom sin strålende karriere, è giusto.
Hva er det? Er du ikke enig i valgene?
Jeg synes bare at vi kan vise frem en ny Alessandra
som ikke konkurrerer med den gamle Alessandra.
Tror du ikke jeg kan synge disse rollene lenger?
Det vet jeg at du kan,
men kanskje ikke like godt som før.
Men det finnes mange gode roller,
utrolige roller, som du ikke kunne synge før.
Og nå kan du det.
Hva skjedde med mannen som var for forsiktig
til å fortelle meg at pastaen min var overkokt?
Disse nye ariene, hva tenker du på?
Sansone e Dalila, for eksempel.
Men den er til mezzosopran.
Interessant...
Eller et nytt stykke av en nålevende komponist.
En nålevende komponist?
Kanskje om det fantes en nålevende komponist som var like stor som Puccini...
Men hvordan kan de bli store
hvis ingen av de beste musikerne oppfører arbeidet deres?
Men det du ikke forstår, maestro,
er at det italienske operapublikummet er svært pirkete.
Min maestro har talt. Hvordan våger du å motsi ham?
Jeg ønsker bare ditt beste.
Du vil ødelegge selvtilliten min.
Du bryr deg ikke om meg.
For deg handler det bare penger.
Alessandra...
Stille.
Alle ut!
Bene. Maestro, tusen takk for at du opplyser meg.
Jeg er din ydmyke tjener. Vær så snill, sett i gang med å skape magien.
Bra.
Jeg trodde byen så eldre ut.
Ja.
Greit, få se uskyldig til mora di.
-Til mamma? -Flott.
Greit, vis meg tøytete.
Ja. Du må bruke den vinkelen.
Ja. Den er god.
Greit. Jeg vil stryke ut alle severdighetene på Venezia-lista mi,
så vi burde gå.
-Piazza San Marco er gjort. -Greit.
-Hvor nå? -Ponte Rialto.
-Flott. Hvor lang er lista? -Ponte Rialto.
-Ponte... Den er veldig lang-o. -Herregud.
Det er ingen distinksjon mellom stykkene.
Han dirigerer Sibelius slik han dirigerer Mozart
og Reveille, og det liker jeg ikke.
Jeg har sett at hver gang man har sex med ham, er det helt likt.
Jeg har bare hatt sex med ham én gang.
-Bare én gang? -Ja.
Greit. Utfra erfaring kan jeg si
at det alltid er helt likt.
-Hver gang... -Malte han F-hull på ryggen din?
-Ja. Hvordan visste du det? -Fy faen.
Gjorde han det med deg?
Det er ydmykende.
Han måtte barbere ryggen min først, fordi den er hårete.
-Herregud. Gjorde han det selv? -Ja. Han hadde på barberskum.
Jeg liker ham fire poeng mer på grunn av det.
Smurte det på.
-For en syking. -Han barberte sakte.
-Rialto-brua. -Gjort.
-Litt skuffende.
-Litt. -Videre til neste.
Se på ham. Den mimikeren er deilig.
Hallo. Vennen min der borte synes du er deilig.
Så du burde komme på konserten vår i kveld.
-Så... -Jeg synes du er deilig.
Herregud, du snakker.
Jeg er fra Belgia, jeg er her for festivalen.
Greit.
Vil du bli med og ta en kaffe på hotellet mitt?
Er det et ekte hotell? Eller...
Det er et ekte hotell.
Greit.
Så lenge han ikke mimet at han hadde på kondomet.
Slutt. Gå. Raskere.
Skalldyrtallerkenen her er omtrent ti euro billigere.
Flott. Billig skalldyr. Alltid en slager.
Jeg begynner å bli kvalm.
Håper muslingene var i orden. De var litt klissete.
Du er sikkert kvalm fordi du har vært sånn en turist.
Jeg liker musikkfestivaler.
For man får av og til se gode ting.
Men man får se grusomme ting.
Om og om igjen. Fryktelige ting.
Skikkelig dårlige, uutholdelige ting. Se på det.
Andrew Walsh Ensemble skal spille i kveld.
Hva i helvete?
Jeg har en venn som spiller i det.
Kanskje vi burde gå.
Greit.
Skulle ønske forestillingen vår ikke var på La Fenice.
Når publikum er der, og kritikerne...
Det føles som et bur.
Da kommer vi oss ut av buret.
Vi kan gjøre noe med det.
Plager denne fyren deg?
Maestro, jeg vil se deg igjen.
Og du vil få høre fra meg. Du vet ikke en dritt om opera.
Og du vet ikke en dritt om universet.
Mørk materie, vi vet ikke noe om det.
Vi vet ikke. Vi har mye igjen å oppdage.
Hvem er den fyren?
Han er lederen for en grusom klakørgruppe.
De vil ha penger,
eller så buer de under forestillingen.
Hvis de buer under forestillingen,
går jeg ned til publikum og sparker dem i ballene
og gjør ham til en kastratsanger.
Jeg har så mange nye stykker å lære. Og stemmen min, jeg er ikke klar.
Jeg kan ikke gi dem det de vil ha.
Hva? Nei, nei. Selvsagt kan du gi dem det de...
Ikke tenk på det de vil ha. Ikke gjør det for dem.
Gjør det for deg. Gjør det for blodet.
Eller gjør det for meg.
Hun burde synge istedenfor meg.
Greit.
Kan du ikke...
-Kan du ikke bli med henne? -Nei.
Jo, det kan du. Jeg er maestroen din, ikke sant?
Det er La Fiamma. Herregud.
Alessandra, ja.
Jeg ville vise deg dette stedet, fordi det betyr mye for meg.
Det var et nonnekloster før.
Og jeg bodde der oppe, i det rommet, i to år.
Var du nonne?
Ekskona mi er nonne.
Det var ikke lenger for nonner.
Det var for folk som ikke lenger orket å bo noe annet sted.
Og jeg dro dit etter fiaskoen på scenen. Forstår du?
Ja. Jeg forstår.
Sang betydde alt for meg. Så kunne jeg ikke synge.
Da jeg bodde der, klarte jeg ikke å mate meg selv.
Jeg trengte hjelp med å bade, med å ta på meg klær.
Selv med å gå på do.
Ingen visste det. Ingen utenom Beppi.
Han ble ved min side.
Din tur. Fortell meg noe som ingen vet om deg.
Men jeg er ingenting.
Jeg er bare noen noter som folk spiller med.
Og jeg har tenkt mye
på mentoren min, maestro Rivera.
Han er gammel og veldig syk.
Og han ba meg til å dra tilbake til Mexico og ta over orkesteret.
Det jeg begynte hos.
Og jeg sa nei.
Jeg dro til New York for å være hos et orkester som ikke spiller.
Du må flytte inn i palasset mitt
så vi kan øve dag og natt,
leve og ånde musikken.
Ja.
Herregud.
Beklager. Jeg er så lei for det.
Så hyggelig at du kom.
Beklager. Jeg tok feil vaporetto, og så...
-Du gikk glipp av lydsjekken. -Ja.
Jeg føler meg ikke vel. Jeg spiste muslinger...
Jaså? Ikke jeg heller, for den jævla oboisten
jeg la til på programmet, fordi jeg trodde på talentet hennes,
viste seg å være upålitelig.
-Beundring og AWE. -Beundring og AWE!
Gå. Gå.
-Hei. Godt jobbet, fersking. -Takk.
Muslingene?
Hvem er vennen din?
Hun som spiller obo.
Er hun elskerinnen din?
Hailey? Nei. Hun er protesjeen min. Veldig uskyldig.
Liker du uskyld? Appellerer det til din fordervelse?
Ingen fordervelse. Og hun spiller obo.
Hei! Jeg er så lei for det.
Jeg kan spille andre halvdel av konserten, tror jeg.
Jeg tror ikke du kan det.
Jeg tror du er ferdig på turneen.
Greit...
Men jeg kommer til å savne dirigenttimene. Her.
Jeg er lei for det. Jeg ville bare ikke spy på scenen.
Så du stakk av under soloen min.
Herregud. Soloen din. Soloen din.
Det handler alltid om soloen din.
Ja. Og hvorfor tror du det er tilfelle?
Fordi det er Andrew Walsh Ensemble.
Andrew Walsh Ensemble. Det er det folk betalte for.
Ja. Og vi vil ha pengene tilbake.
-Rodrigo? -Han kom for å se protesjeen sin.
Fy faen.
Herregud. Det er...
Ja. La Fiamma.
For en ære. Så du noe av første halvdel?
Ja, jeg så at du saget på celloen som om du skulle kutte ned et tre.
Ja.
Jeg er uttrykksfull når jeg spiller. Har alltid vært det.
Greit, beklager. Jeg tror jeg kommer til å spy igjen. Jeg må...
Du har fortsatt sparken.
Nei. Hun slutter.
-Nei. Nei. -Følg med, hun slutter.
-Jeg... Jeg trenger denne jobben. -Du slutter, Hailey. Du slutter.
-Jeg trenger jobben. -Hun slutter, Walsh.
-Hun... Du slutter. -Vil du slåss, maestro?
-Vil du slåss? -Når som helst.
-Jaså? -Yo-Yo Ma-wannabe.
-"Yo-Yo Ma"? -Ja.
-Yo mama, Yo-Yo Ma. -Vet du hva?
-Hva sa du? -Jeg vil...
Av og til sliter jeg med aksenten din.
Si det til La Fiamma.
Ciao. Ciao.
Hva faen skal jeg gjøre nå?
Hailey, bli med oss.
Ja, Hailey. Vi skal passe på deg.
Det er mange rom i palasset mitt.
Greit.
Bare ikke kast opp i drosjen, greit?
Greit.
Hvis du må kaste opp, si fra til meg. Det går bra.
Ja. du må kaste opp, si fra til meg. Det går bra.