מוצרטבג'ונגל
כן! אלוהים.
אלוהים אדירים.
- יש לך בכלל רישיון? - יש לי רישיון באנגליה.
- זה נחשב? - כנראה לא, מאסטרו.
הקשיבי, עכשיו כל עוד זה אפשרי, האם כדאי שנסתלק מכאן
וניסע לסאג הרבור לסוף השבוע?
אתה לא רוצה לפגוש אותם?
ודאי שכן. אני נרגש! אני שמח!
לא, לא, ילדים והורים,
זה תמיד קצת בעייתי להציג מישהו...
- מאוחר מדי עכשיו. הם ראו אותנו. - מה?
היי, היי!
תומאס, אני רוצה שתהיה מי שאתה
ואני רוצה שתיהנה,
אבל לפעמים הוא... הם יכולים להיות קצת...
ואתה יכול... אתה יודע מה?
מה?
לא משנה, זה בסדר. בוא ניכנס. זה בסדר.
- ברוכים הבאים! ברוכים הבאים! - היי.
גלו, הזיזי את התוכעס שלך לכאן.
שמעת אותה, גלו, הזיזי את התוכעס שלך לשם.
- היי, חמודה. - אבא, היי.
- היי. - מה שלומך?
- היי, אימא. היי. - טוב לראות אותך.
כן, שלום, יקירתי. מה שלומך?
הכירו, זה תומאס פמברידג'.
- נעים מאוד. - נעים לראות אותך.
אתה כנראה מיוחד מאוד.
היא אף פעם לא מביאה אף אחד מהחברים שלה הביתה.
טוב, יש לה טעם גרוע בגברים.
- את זה אתה אמרת. - הוא קליל.
- זה היה בנשף סיום הלימודים. - מעולם לא ראיתי כל כך הרבה שיער.
ובן הזוג שלה. אלוהים! נראה כמו דורבן עם פצעי בגרות.
האמת היא שהוא מנהל עכשיו חברת טכנולוגיה ששווה שבעה מיליארד.
אלוהים! מי השמנמנה הקטנה הזאת?
זאת גלו בגיל 12.
קראנו לה הנסיכה טווינקי.
מה אתה אומר? שלום, הנסיכה טווינקי.
בסדר, מספיק. הייתי ילדה שמנה מאוד.
הבטחתי לעצמי שאשיל 18 ק"ג
ואעבור למקום עם ספרייה
ברגע שיתאפשר לי.
נגענו בנקודה רגישה. היא תמיד חשבה שהיא טובה מדי בשבילנו.
כן. אני תמיד מנסה לעודד אותה להיות קלילה יותר.
אבא, זה לא נכון.
זה לא שקרי.
אימא, יש לי עוגת הכרוכית שאת אוהבת, במטבח.
הקשב, ילד, מהן הכוונות שלך כלפי הבת שלנו?
טוב, לא נישואים. אתה חושב שאני רוצה להיות החמישי?
אז זהו זה, מותק. אין נכדים.
אתה...
- אתה! - הסתכלי על הפנים שלו!
הוא באמת חשב שאנחנו עומדים לחקור אותו.
- תפסת אותי! - כן! באמת.
זה טוב.
מה מצחיק כל כך?
ההורים שלך מתעללים בי.
אני מת עליהם. הם נהדרים. זה היה...
אני שמחה שכולם מסתדרים יפה כל כך.
להתראות. ביי, גלו.
- טוב, זה עבר נהדר. - להתראות. חזרו בקרוב.
אני שמחה שנהנית כל כך.
גם את היית נהנית,
אילו היית מוציאה את המקל הארוך מהתחת.
אוציא, ואז אכה בו בראש שלך.
זאת הגישה. הקשיבי, אנחנו צריכים ללכת לדירה שלך הלילה.
יש לי דייר.
אני רוצה להיות לילה אחד לבד.
מה אמרתי, לעזאזל?
אני לא יודעת מה חשבתי לעצמי.
ארבע לפנות בוקר ואתה עדיין לא מצליח לישון?
אולי קצת מוזיקה תעזור.
יוהאן סבסטיאן. נגן, המשך לנגן.
אבל אל תנגן בשבילי. אני בבית.
אני בסדר. אני לא...
איש בלי בית שאומר שהוא בבית.
איש שהולך לכלא ואומר שהוא חופשי.
הוא ילד, גאון או מטורף?
שתוק, יוהאן סבסטיאן.
מה... למה כל הרעש?
סליחה, מאסטרו, אני ממש מצטער. זה פשוט יוהאן סבסטיאן.
אלוהים. אתה שוב מפריח את הבועות בבית. נו, באמת.
אני מוכרח. יש משהו שאני מנסה לפתור,
אבל אני לא יכול לפתור עד שאישן, ואני לא יכול לישון
עד שאפתור את זה.
ראיתי את מלודי יאנג מפריחה בועה מדהימה,
בועה גדולה, ואז בועה קטנה שנכנסת לתוך הבועה הזאת
ואז עוד בועה שהסתובבה סביב הבועה הזאת.
רציתי לספר לך משהו.
כן, ספר לי. ספר לי.
זה קשור לגלוריה ואליי.
אני לא יודע מה אני עושה, לעזאזל.
בתחילת הקשר היא הייתה כיפית כל כך.
בילינו נפלא יחד ו...
ואז ללא סיבה היא התהפכה.
זה תמיד ככה. תמיד ככה.
כבר אין כיף. שום דבר.
- יום אחד זה בסדר... - כן.
ולמחרת זה מוזר, ואף אחד לא יודע למה.
- כן, כן. - זה כמו התזמורת.
היינו יחד. ואז נפרדנו, עכשיו שוב יחד,
אבל מי יודע מה יהיה. זה תמיד ככה,
תמיד משתנה.
כן. כן. היי, מה עם החומר הדביק?
- אתה... - אני זוכר את זה!
כן, יש לך קצת...
כן, סיימתי את זה לפני הנסיעה לוונציה.
- כן. - לעזאזל.
אבל תנסה את זה, נסה את זה.
בסדר, אני רק...
- רק נסה. - אלוהים, זה מטופש.
רק הרגש את זה. כן.
אלוהים. הבט בזה.
אני מרגיש שאת גורמת לי לנגן כינור שני ביחסים שלנו.
כן, אני יודע שאני באמת מנגן כינור שני.
למה שתגידי דבר כזה?
איך אשכנע אנשים לנגן את זה בשבילי?
זה קטן מדי לחברי התזמורת.
לעולם אל תזלזלי בכוח של פיצה ובירה חינם.
אני משתמשת בזה כדי לבנות קברט שלם.
זה גלאי האש. צריך לצאת לחצר.
תשאירו את הדברים שלכן.
זהירות, טובה.
- היי, את אסתר און? - כן.
אני מעריצה גדולה שלך.
אני יודעת שזה נשמע ממש חנוני.
לדעתי ממש מגניב שסירבת להתמחות
בג'וליארד לטובת התזמורת הסימפונית של מוסקבה.
ושניגנת עם ביורק ו... כן.
אני היילי ראטלג'.
את זו שהקיאה על אנדרו וולש.
מה? כן. הקאתי סביב אנדרו וולש.
והוא פיטר אותי.
יופי. אחרי שהוא ביקש ממני לכבס את הכביסה שלו ביד,
אני הסתלקתי. הוא ממש מרגיז.
כן, הוא ממש גרוע.
טוב לפגוש עוד ניצולת כת.
היי, אני בונה הרכב לאירוע.
ותהיתי אם את רוצה לנגן.
מקבלים שכר?
את אוהבת בירה חינם?
- כן. מי המנצח? - אני.
- בסדר, מגניב.
- מה? - אעשה את זה. להט ויראת כבוד, נכון?
כן, להט ויראת כבוד.
בסדר, נתראה בחזרות.
זה שבר בעצמות המסרק,
וזה מסביר את הדלקת הכרונית.
מה בעניין סבב נוסף של זריקות?
אפשר להמשיך בזה ובפיזיותרפיה,
אבל בסוף כנראה תצטרכי את הניתוח.
אבל אם הניתוח יעבור בהצלחה,
יש סיכוי טוב שעדיין תוכלי לנגן.
אני לא מבין.
סליחה?
השלט. הוא נועד לאחיות או לנו?
- ספור את הקשתות בענן, לא את סופות הרעמים -
- ריבס ושות', מרכז אורתופדי -
איך עשית את זה?
יותר מדי שלשות.
יותר מדי באך.
"שלשות"? בכדורסל?
כן. קווין מייג'ורס. "ניו יורק ניקס".
סינתיה טיילור. התזמורת הסימפונית של ניו יורק.
מגניב. אני מנגן פר אליס מצוין בפסנתר.
כן?
- בכל אופן, יכולתי לנגן. - עברת ניתוח?
כן, לפני עשרה ימים. מה איתך?
עצמות המסרק שלי הרוסות.
למישהו בקבוצה שלי זה קרה. את יודעת מה עזר לו?
ויסקי. איתי.
זה בטח היה רק הוויסקי.
אבל כנראה לא רצוי שתשתי את זה בלעדיי.
ליתר ביטחון.
גברת טיילור? הנה המרשם שלך.
זכרי לא להשתמש ביד. מובן?
כן.
הבית!
בערך.
- אני שמח שלא היינו צריכים לפרוץ פנימה. - באמת.
אבל אני לא מאמין שהדברים האלה עדיין כאן.
המאסטרו אומר שהבועות יכולות להישאר,
- אנחנו בבועה איתן. - כן.
- אני לא יודע. - היי.
- בוקר טוב.
- בוקר טוב. היי! - היי.
את מחליפה את בטי?
כן, רק עד המבחנים, וזה אדיר,
כי יש לי רק 40 דולר בחשבון הבנק.
את יודעת איזו יצירה את מנגנת?
- כן, יש לי כמה אפשרויות. - הודיעי לי אם תרצי עזרה.
תודה.
התגעגעתי לזה.
- שלום לכולם. - מאסטרו.
ראו מה זה.
וואו. חזרנו לבית שלנו. למה אתם מעטים כל כך?
זה ההרכב הקאמרי לגאלה של התורמים הגדולים, מאסטרו.
מה?
היי. שלום. שבו, שבו, בבקשה.
לשבת, לשבת.
איך אתם מרגישים? בסדר?
- כן. - בסדר.
- כן? - בסדר.
- לא עייפים? - לא.
בסדר.
העצים האלה דולקים? רק נדמה לי או שהם...
- כן, יש להם אורות. - לא, יש להם אורות.
- יש להם. - יש להם אורות.
נו, באמת...
מאסטרו.
היי, הגיע הזמן ל...
בסדר, בואו נמשיך בחזרה.
- אתה צריך לנוח. - בסדר, לא. זה בסדר.
בסדר, אני בסדר, אני בסדר...
בסדר. אולי אתם תערכו חזרה, בסדר?
אולי תמשיכו בחזרה קצת?
בואו נמשיך לעשות את זה, ואני אפקח מכאן, בסדר?
- אבל אתם תעשו את זה. - בואו נעזור לו.
בדרך הכי טובה שאפשר,
כי אנחנו צריכים ל...
לא, אנחנו לא עושים את זה.
זה בסדר, זה רק לחימום, בסדר?
בחיי.
האי לאי?
סינתיה?
טניה?
העצים האלה.
הלו?
אתה ער?
כן. היי.
- היי. - אני רודריגו דה סוזה.
אני יודע מי אתה. אתה הבחור שבכל הכרזות.
כן, כן. כן, ואתה ה...
- אני המאבטח. - מעולם לא ראיתי אותך קודם לכן.
כן, אני כאן 25 שנה.
מה השעה?
- שלוש בלילה. - כאן?
- נחת קצת? - כן. כן, באמת הייתי זקוק...
אני הולך לקחת קצת מאטה. תרצה קצת?
קצת מה?
אבל היית כאן כשפמברידג' ניצח על ה-"אירואיקה" (בטהובן)?
כן, אני לא זוכר את זה כל כך.
כן. זה...
אני מצטער, אבל האמת היא שלפעמים אני נרדם.
- למה? - לא יודע. אני אוהב ג'ז. קולטריין...
כן. כן, קולטריין, בוודאי, אין ספק.
וכמובן, אולי אפשר לראות את הקשר לסטרווינסקי, זה טוב.
כן, אבל בטהובן, שופן, באך,
אתה לא מעריך את זה? אתה לא אוהב?
כן, כן, הם בסדר, אבל הם...
אני צריך את הקצב, הסווינג,
הפופ שמקבלים מקטעי סולו של ג'ז ודברים כאלה.
מה אתה חושב שה...
מה ישפר את זה מבחינתך?
- תלבושות טובות יותר. מה דעתך? - כן, בהחלט.
- זה אמור להיות ה... - זה רשמי כל כך.
ב"חתולים", ראית את "חתולים" בברודוויי?
- ההצגה, אתה מכיר את ההצגה "חתולים"? - לא.
יש להם שפמים והכול.
כן, זה שונה מזה.
אתן לך כרטיסים לעונה הבאה.
בוא לקונצרטים,
ואולי זה ישנה את דעתך.
קצת. כן.
אני בספק. בלי לפגוע.
אבל אני יכול להביא את הנכד שלי.
הוא מנגן בכינור.
כן. הוא ניגן בכינור. הוא הפסיק.
כן, הוא פשוט... השיעורים היו יקרים.
והוא לא התמיד. ילדים...
אבל אתה יודע, כשילד משחק
או רץ,
בתוך ראשו הוא מאזין למוזיקה.
- בולדווין -
היי. ברוכה הבאה.
זה נשמע כאילו זה באמת מתפתח.
- זה החלק השני? - כן, זה מתקדם.
- כן, זה בשבילך. - תודה!
אני רוצה שתחזרי ליצירה שעבדנו עליה קודם.
- טוב, בסדר. - בלי מוזיקה, רק תראי לי.
בסדר. זה טוב, זה טוב.
הראי לי איך את מכניסה את הבסונים שוב.
כן.
ראוותני מאוד. איפה השגת את זה?
ככה קוצ'ר עשה את זה ביוטיוב.
אז זה שלו, לא?
לא, מה המשמעות האמתית של זה בעינייך?
זה עוסק בעזיבת צ'כוסלובקיה אחרי המלחמה...
לא, לא, לא. אני מבין את כל זה, זה רק דוח קריאה.
את לא יכולה לנצח על משהו רק כי הוא מעניין בעינייך.
אני מנסה לדרבן אותך למצוא יצירה מוזיקלית
שאת באמת יכולה להרגיש אותה
ולנצח עליה כמו שאף אחד אחר לא יכול.
- האי לאי! היי. - היי.
מה קורה? אני מוכרח לדבר איתך.
כן. אתה פשוט מופיע במקומות עכשיו או...
אני גר כאן.
- לא, הוא לא. - אמרת שבינתיים...
אתה אורח. אכפת לך?
אתה רואה, אנחנו באמצע שיעור.
את לומדת שיעור עם הטוב מכולם.
כן. הוא אכן כזה.
- אין כמוהו. - אני יודעת.
- את בת מזל. - תודה על שאתה מנסה ל...
- אפשר לדבר איתך, בבקשה... - כן, אתה יכול לתת לנו...
רק רגע, מאסטרו? בוא איתי.
- האי לאי. - כן, מה?
את רוצה להביא לעולם ילד איתי?
- מה? - בואי נביא לעולם ילד. את ואני.
לא! אני כבר באה.
אני עושה משהו שחשוב לי,
ואני אודה לך
אם תיתן לי את המרחב לעשות את זה.
אני נותן לך את המרחב.
- סליחה. - את רוצה לעשות את זה או לא?
אני ממש ממש רוצה. אז תחזור לחלק...
הוא עדיין כאן. אתה מוכרח לעזוב, בן אדם.
היי, סינתיה.
- מאסטרו? - היי.
זה ממש טוב.
כן, זה מתאים לי. כן, כן, אעשה את זה בשבילך.
- אני יכול לעבור לגור איתך. כן, כן. - מה?
להתאכסן כאן. כן. גרתי אצל גלוריה בפעם האחרונה.
אני יכול לגור כאן. למה לא?
יהיה כיף.
רגע, ברדפורד לא מגיע לפתיחה?
לא, הוא במסע יחצנות של הסרט התיעודי.
זה חשוב לו.
כן, וזה חשוב לך. מן הראוי שהוא יהיה כאן.
כן, מן הראוי שהוא יהיה כאן, לא?
כן.
מה עם רודריגו? הוא יגיע
- לרגע הגדול שלך? - כן, התכוונתי להזמין אותו,
ואז הוא הציע לי להביא איתו ילד לעולם, כך ש...
- רגע, מה? - כן, הוא לא דיבר ברצינות.
- איך את יודעת? - כי אני מכירה אותו.
שאלת פעם את רודריגו
מה הסיפור עם שניכם?
לא, אין לי צורך. אני יודעת מה הסיפור.
אין סיפור.
בסדר. כל עוד את לא מחכה לו.
התעורר.
היי, מנו. מנו. תראה, גחליליות על כל ה... גחליליות.
היי, מנו.
אני שמח כל כך שאתה כאן.
אתה נראה חרא.
אני כמו חרא.
אני נחות יותר מחרא, כאילו חרא חירבן.
רוצה משהו לשתות?
בירה, בבקשה.
וטקילה.
אני מבין. סינתיה, הביטי, הביטי, סינתיה.
- קופסת כובעי הגרב שלי. - מה זה?
יש בפנים סוללות וחוטים,
ואנשים ברחוב משלמים כדי שתחשמלי אותם בשביל להוכיח את האומץ שלהם.
- את רוצה לראות אם זה עדיין פועל? - אני בסדר, תודה.
- את מכירה את מאסטרו ריברה? - כן.
הוא לקח את זה ממני. הוא לקח את זה ממני ונעל את זה.
הוא נעל את זה עם כל הדברים שלי. הוא נעל את זה.
לפני מותו, מאסטרו ריברה אמר לי להביא לך את זה.
הוא אמר עליי משהו?
לא הרבה.
המאהבות של המאסטרו.
זאת מהסרטים...
אבל מה זה אומר?
מי יודע?
הוא לא סבל. נתנו לו תרופות.
היי, היי, לא, לא, לא.
היי, רודריגו. רודריגו, היי, היי, היי!
תן לי מכת חשמל!
לא, דיברתי על הקופסה!
אני יודע, אבל אין סוללות.
רגע, הסתכל.
כמובן, מאסטרו.
הביטו בקהל, חצי מוול סטריט כאן.
אני כמעט מצפה שהרשות לניירות ערך תפרוץ את הדלת.
כן. אחזיר את הכסף שלי הערב.
אני מרגישה את זה.
לא אכפת לי אם אצטרך לחטט בכיסים בחדר המעילים.
- סליחה, מה אמרת? - אנחנו במצב כספי מצוין.
זאת הייתה בדיחה, ולגמרי לא לציטוט.
אם לא אכפת לך...
אלוהים, את נראית מדהים!
סליחה. אני צריכה לעבוד.
היי...
- היי. - היי.
אז קודם...
כן, זה היה קצת מוגזם.
את יודעת מה זה חומר אפל?
- מה? - חומר אפל, את מכירה?
כן, הדבר שמסביבנו בכל מקום.
את יודעת למה אנחנו יודעים שזה מסביבנו?
לא.
מפני שהיקום מתרחב
ומתכווץ בו בזמן.
הוא משתנה החוצה, משתנה פנימה.
- כן. - כמו פעולת הנשימה.
את מוכנה לשינויים, האי לאי?
כן. אני חושבת שהם כבר מתרחשים.
- אני משער שאני שוב בצרות. - אז מה עשית?
אין לי מושג מה עשיתי.
הסעתי אותה ללונג איילנד וחזרה.
לא יודע.
מאסטרו. היי, שלום. אגש היישר לעניין.
אשמח לבצע את היצירה החדשה שלך עם ההרכב שלי.
- אין סיכוי. - חזרת לכתוב?
- ובכן, כן ולא. - זה נהדר!
- תודה. - זה נהדר.
ומלהיב ואפל ואמיץ ועצוב מאוד,
והמקום שבו אני רוצה לנצח עליה
הוא בגלריית אמנות שרק נפתחה בברוקלין. היא ממש מדליקה.
- כדאי לך לעשות את זה. - השתגעת?
אתה כוכב מוזיקה אלקטרונית שולי.
רק שולי?
ברוקלין היא הקהל שלך.
מאסטרו, אמרת שרצוי שאבצע יצירות שאני מרגישה.
ואני ממש ממש מרגישה את היצירה הזאת.
אני יודעת שיש כנראה אנשים
שמחכים בתור ארוך מאוד כדי לעשות את זה, אבל...
אין.
הוא בכלל לא מוכר.
טוב, מספיק. לך.
שלום לך. קדימה. קדימה.
- בסדר. - יש!
יהיו תנאים.
ברבו! ברבו!
ברבו!
תודה לכולכם. תודה לכם. תודה רבה על שבאתם.
הייתה לנו שיבה עטורת ניצחון.
אנחנו חזקים יותר, אנחנו טובים יותר, אבל הכי חשוב,
אנחנו יחד.
יש לה לב כזה ג... טוב.
יש לה לב כזה גדול. גלוריה ווינדזור. נכון?
כן. לב גדול. כמו סוס.
כמו סוס?
תודה, מאסטרו, תודה. לכולם כאן יש לב סוס גדול.
כי אכפת לנו מהעיר הזאת, מהתזמורת הזאת,
ולכן אנחנו נרגשים כל כך לבקש מכם לחדש את מחויבותכם
לתזמורת הסימפונית של העיר ניו יורק.
כי יש לנו בשורות מדהימות לבשר לכם.
גלוריה בהיריון.
וגם וורן בויד בהיריון. גם בוב מהוועד בהיריון.
וגם סינתיה בהיריון. כולכם, כולם...
אני, אני בהיריון.
למה? כי אנחנו מכריזים על היוזמה הכי טובה שלנו עד כה!
והיא שאנחנו פותחים
את תזמורת הנוער הסימפונית של ניו יורק.
כן! כן!
אבל לעת עתה, התזמורת הזאת, התזמורת הראשית,
אנחנו זקוקים נואשות לעזרתכם,
אז בבקשה, אם תוכלו לפתוח את פנקס ההמחאות...
כל ילד שרוצה ללמוד לנגן בכלי נגינה
יכול לבוא אלינו. הוא או היא יכולים לבוא אלינו.
או שאנחנו נגיע אליהם! כן!
והחזון המדהים לטווח הארוך
יכול להתאפשר רק עם תמיכתכם בטווח הקרוב...
ואם יש ילד שאין לו כלי נגינה,
כי לרובם אין,
אנחנו נספק לו חינם!
כן! כן! כן!
כן!
- תרצי להוסיף משהו? - לא, נראה שאמרת הכול.
- כן? בסדר, בסדר. כן! - בכל אופן, חבר'ה!
תנו בנדיבות ו...
כמה מלהיב! לא היה לנו מושג.
- כן, אנחנו מלאי הפתעות. - כן!
- אנחנו מלאי... - אני יודע.
אני... רגע, היי.
אפשר לקבל את החדר לרגע, בבקשה, בחורים?
תודה רבה. תודה, תודה.
את כועסת? אני לא מצליח לזהות.
מה?
מה אתה חושב לעצמך?
- אני מנסה להציל את זה! - לא! כן, אבל זה בסדר!
- אני מנסה לעשות משהו בנידון! - אל תזרקי!
אתה לא יכול לפעול על דעת עצמך!
לא, לא.
בואי נדבר על זה. כי אם את מתכוונת להתנהג ככה...
אתה צריך לדבר איתי על הדברים האלה!
דיברתי איתך!
לא נכון. הפסק לשקר!
אני מדבר איתך כל הזמן, אבל את לא מקשיבה לי!
מה שאני רוצה לעשות הוא...
כן, אני לא יוצא...
- גלוריה, גלוריה, גלוריה, גלוריה! - אמרתי...
לא, גלוריה! גלוריה! לא, לא, לא, לא, לא! רתי...