Gloria, jag tog med ett pumpernickelscone!
Gloria, det där är voodoo!
Jag fattar inte att du gjorde det där tillkännagivandet inför hela världen
utan att fråga mig först!
Jag ber om ursäkt. Kom igen, Gloria, fastna inte i det förflutna.
Bara så att ni vet alla där ute kan höra allt ni säger.
Det krävs åratal med insamlingar för att ens komma nära.
Jag pratar inte om år. Jag pratar om nu! Exakt nu!
Vill du se nu? Nu rengör jag mitt skrivbord.
För vi har inte råd med städpersonal.
Jag försöker att rädda orkestern,
vår orkester, och du ber ett rum fyllt med multimiljonärer
att ge sina pengar till fel sak!
Herregud! Gloria, nej! Men det är inte fel sak!
Det är faktiskt samma sak.
Det är orkestern och ungdomsorkestern, de är tillsammans!
Inte enligt skatteverket!
Skatte... Det betyder ingenting.
Jag pratar om barn. Jag pratar om framtiden.
-Det är en fantastisk idé. -Och?
Det är en vacker idé.
Och det skulle säkerställa en framtida publik.
Men du kan inte plocka fram en ideell verksamhet ur tomma intet!
Förresten så måste du förlåta maestro Pembridge.
Han har det svårt nu.
-Hur vet du det? -Alla vet.
-Visst? -Ja.
Det finns ett sätt för att få in startkapitalet
och göra det ganska snabbt.
Han går aldrig med på det.
Nej, vänta lite. Jag är mycket oförutsägbar.
Jag kanske kan göra det. Låt höra.
Efter Venedigkonserten har vi översvämmats
med önskemål om att du ska göra reklam.
Du vet, för bärbara högtalare, eller en klocka,
men det är en sak som är riktigt stor.
Stor? Hur då, stor?
-Men han går inte med på det. -Berätta, jag diskriminerar ingen.
Säg vad det är.
Jisses!
Vad var det jag sa? Han gör det inte.
Okej, Gloria.
Vi har musiken, det finns barn i staden,
miljontals barn. Vad kostar pengar? Varför behöver vi pengar?
Instrument kostar pengar. Stolar.
-Stolar kostar pengar. -Kostar stolar pengar?
Stolar kostar inte pengar, de...
Stolarna står ju bara där!
Okej, du skämtar med mig. Nej, fortsätt.
Okej, jag känner mig tvingad att göra
nåt som jag aldrig gjort i hela mitt liv
och jag ska göra det. Jag ska ordna fram pengarna själv.
Varsågod, gå ut på gatan
och plocka dem ur pengaträdet!
Det är exakt vad jag tänker göra.
-Craig G? -Ja, maestro.
Angående din, du vet...
Jag kan knappt tro att du är en människa!
Hej allihop.
Hej, Esther.
Tack för att ni är här. Jag är så glad.
Skämtar du? En chans att få spela uruppförandet
av Thomas Pembridges första komposition?
Jag har haft en poster på väggen sen mellanstadiet.
Den föreställer honom, när han dirigerar skjortlös vid en fjord.
Jag hade också den postern.
Den satt ovanför sängen.
Okej, vi sätter igång.
Det som är så bra med stycket
är den polariserande dynamiken.
Där finns mjukhet och där finns spänning.
Herregud! Maestro!
Hej, maestro. Vad gör du här?
Jag hade vägarna förbi. Min skräddare bor i Brooklyn.
Han är ett geni på knappar.
Varsågod, fortsätt, maestro.
Som om jag inte vore här. Som ett spöke som hemsöker teatern.
Okej, det ska jag göra.
Vi tar det från början.
Det lät så bra!
För att vara första gången.
Du, Esther,
jag tror att du skulle kunna vara lite friare.
Där det står molto espressivo...
Nej, nej. I helvete heller.
-Vadå? -Ingenting.
Okej. Satsa hårt på molto espressivo.
Jag vill inte vara en plåga, men jag har några få små synpunkter.
-Okej, låt höra. -Takt ett.
Tänk på det som ett solostycke,
och att resten bara är eko.
Det är en mycket fin slinga, men den är viktig.
-Ja. -Dessutom med takt ett,
-så vill jag ha den tydligare. -Okej.
Jag vill att du greppar tempot. Den måste flöda.
-Det låter bra. Jag ska göra det. -Okej? Bra.
Jag är ledsen, mr DeSousa,
men vi kan inte ge er nåt lån.
Det är inte till mig.
Det är till barnen. Det är till musiken.
Jag vet. Och programmet som ni vill starta,
-det låter toppen. -Programmet?
-Jag ska inte göra nåt tv-program. -Nej, musikprogrammet?
Jag kallar det inte för musikprogrammet.
Jag kallar det för "musiken och ljuden som bildar en familj".
Du ansökte om lånet som privatperson.
Och som tillgångar som ska ses som säkerhet
räknade du upp Beethoven, Mozart, och... Tjajkovskij.
Ja, den känner jag till. Jag gillar den.
Bra. Den tycker hon om. Då var all möda värd.
Men ni förstår, när det gäller låneavtal
så är det bara namn på kompositörer.
De har inget faktiskt värde.
Säg åt henne att du hade blivit galen utan musiken.
Nej, jag kommer att börja gråta om jag säger det.
Det enda övriga du har tagit med är en matekalabass.
"Mejt"? Matekalebass?
Och värdet "det beror på vad personer tycker om mate?"
Jag skojade. Det var ett skämt!
Du har ingen kredit, det har jag aldrig sett förut.
-Inga kreditkort, inget lån? -Ingenting.
-Hus, ingenting? -Nej.
-Jag är inte skyldig nån pengar. -Aldrig sett förut.
Det är som att jag inte existerar, visst?
-Det är så banken tänker. -Jag förstår inte.
Banken beviljar lån till folk som vanligtvis tjänar pengar
för att kunna betala tillbaka.
Jag tar ett annat lån för att betala tillbaka.
Nej, men hur ska banken kunna lita på dig?
Jag ger dig mitt ord. Det här är jag.
Du är banken. Lita på mig.
Jag är inte banken. Jag jobbar bara för banken.
Ursäkta mig. Jag måste på ett möte.
Okej.
Tack så mycket för er tid.
Jag vet att du inte är banken, okej?
Och ni är "banken för kreativa lösningar för kreativa liv".
Hör på, till syvende och sist, så är det bara slogans.
Det är inte på riktigt.
Då gör vi det riktigt. Tänk om jag var potatisodlare?
Och jag kom till dig och sa: "Hej, jag vill odla tomater."
Jag vill ha ett lån för att odla tomater och du sa:
"Har du nån erfarenhet av tomater?"
Och jag sa: "Nej, men ge mig ett lån."
Då skulle du inte ge mig det, eller hur?
-Nej. Potatis. -Eftersom jag odlar potatis.
Men tänk om jag kom och sa: "Jag är tomatodlare,
jag ska odla tomater."
Det är precis det jag säger.
Jag är musiker. Jag ska ge dig musiken.
Hej, Jordan. Var är du?
Herregud! Jag är så ledsen, vännen.
Nej, vänta där med lärarna. Jag kommer strax.
Jag är på väg, okej? Hej då.
Jäklar. Jag glömde att jag skulle hämta min son idag.
Behöver du skjuts?
-Nej, det är lugnt. -Jo, jag skjutsar dig.
Kom. Jag har ett fordon. Kom.
-Okej, om det inte är några problem. -Nejdå.
Han skulle ha hållit sig till potatisen.
Okej!
-Du måste... -Jag vet, ursäkta mig.
Förlåt mig. Jag borde inte ha gjort så. Jag ska gå.
-Toppen! -Nej, jag ska inte gå.
Jag ska gå in i det där krypinnet och ta en tupplur.
Det låter bra.
Jag lovar att jag ska hålla käften.
Tack.
Vi tar det från samma ställe.
Dörren är precis här.
Okej, vi är framme. Hej, unge man!
Kan du göra mig en tjänst? Kan du hålla min cykel en stund?
-Snälla? Kan jag lita på dig? -Du kan lita på mig.
Utmärkt.
-Hej, vännen. -Mamma.
Jag är så ledsen. Jag ska gottgöra dig.
-Jordan, det här är mr DeSousa. -Hejsan!
-Hej. -Hej, jag heter Rodrigo.
-Hur mår du? -Bra.
-Spelar du piano? -Nej.
Nej, han spelar ingenting.
Hallå! Vem vill leka?
Jag!
Kom! Samlas här i en ring.
Okej, vi bildar en ring. Bra.
Välkomna, vem har ett hjärta?
Allihop? Har ni också ett hjärta?
Ni kan vara med. Kom hit.
Och hur låter hjärtat?
Det finns inget som en snygg man,
framför allt med en gitarr.
Varsågoda, ta era instrument.
Var var vi? Vi höll på med hjärtslagen, okej?
Vi höll på med hjärtslagen. Hur lät hjärtslagen?
Så... Okej.
Kan ni hjälpa oss med hjärtslagen med rören?
Och med slagpinnarna, tack?
Det där är slagverk. Ditt instrument är slagverk.
Och när de väl hittat det, då finns det ingen återvändo.
Och du kommer aldrig att sova mer.
-Så upplyftande! -Men, han kommer att vara glad.
Jag har en check till dig.
En check?
-Den är från dig? -Ja.
Jag ville bara säga att jag gillar det du försöker göra.
Tack.
Vi ska åka hem och äta middag nu.
-Okej. -Okej.
Jag kan laga mat åt er nån dag.
-Kan du laga mat? -Vi hittar på nåt.
Helvete! Skitsnack!
-Thomas? Är det nåt som är fel? -Det är codan.
Det är den jävla codan. Herregud!
Jag vet inte vad fan jag tänkte på!
Det är osjälvständigt skitsnack. Kapa den!
Okej, du vill att jag kapar codan?
Ja, kapa den jäveln som en landsortskirurg.
Nej, kapa inte codan.
Maestro sa ju att vi skulle göra det.
Jag vet, men jag dirigerar, så jag tar hand om det.
Thomas, gör inte det här komplicerat.
Det är inte osjälvständigt. Det är en vacker, enkel kärleksmelodi.
Herregud! Säg inte... Vadå?
Fan! Helvete! Vad fan säger du...
Du har förstört den här för mig.
Nu måste jag tänka på den som en jävla kärleksmelodi?
Det är ingen jävla kärleksmelodi!
Varför går du inte hem och sover?
Varför går vi inte alla hem och sover?
Vi återkommer pigga imorgon, finputsar det här och gör föreställningen.
Inga problem!
Mår alla bra?
Nu kör vi.
Jag har kaffe till alla.
-Jag fixade det. -Jag har inte sidan tre.
Du måste tejpa ihop ovandelen av gamla sidan fyra med nya sidan 36.
Du hade rätt, raring.
Det är en kärlekshistoria! Den behövde bara förenklas.
Den var redan enkel. Den behövde inte förenklas.
Faktum är att nu är den mer komplicerad.
Lyssna, raring. Jag vet att det är svårt.
Och det är din första gång, men lyssna!
Jag vill att det ska bli rätt, så kan du bara försöka för min skull?
Okej.
Okej, från codan.
Esther, du spelar nåt helt annorlunda.
Det är vad maestro har skrivit här.
Okej, men det passar inte med nåt annat.
Jag tycker att det är ganska coolt.
Ben, varför står du bara där?
Det finns inget klarinettavsnitt längre.
Jag kände att det blev kaka på kaka.
Okej, det räcker. Kom hit.
Jag vet inte varför du gör så här mot dig själv.
Men allt som jag försökte förmedla
med det här stycket är borta.
Det är vad kompositören vill ha.
Jag behöver en minut med honom, Esther.
Och jag vill bara se till att maestro får det han behöver.
Jag är dirigenten och jag ser till
att maestro får...
Ta ett steg tillbaka, för helvete!
Det var en ära att få arbeta med dig. Du är ett geni.
Du, Esther? Slutade hon nu?
Det var så jag tolkade det.
Esther, snälla, vänta,
jag är så ledsen, kan vi prata om det?
Jag trodde att du hade nåt.
Men jag antar att det alla säger om dig är sant.
Vänta, vadå? Vad säger folk om mig?
Jag har kommit på det!
Clark, du ska göra Shawns avsnitt
och jag ska skriva om Esthers avsnitt.
-Så att Shawn kan spela. -Nej, nej...
Jo, det blir bra.
Jag vill inte ha det!
Går det bra här? Rodney med ringarna
måste gå igenom sin ljussättning.
Vi är helt körda, så vi kan lika gärna se honom
kasta runt ringarna. Sätt igång!
Hörni! Huset öppnar om 15 minuter.
Vid såna här tillfällen önskar jag att mina föräldrar hade trott på mig.
Det gjorde de inte, så åt helvete med dem!
Nu måste du spela med blodet.
Vet alla vad vi gör?
-Okej. -Nej.
-Okej, Shawn. Vi ska... -Hailey, det är en mardröm.
Jag vet, det är en mardröm. Det är en hemsk jävla mardröm.
Jag är så ledsen att du måste drömma den med mig,
men vi kommer att skapa nåt riktigt fantastiskt om du stannar
-och fullföljer det! -Nej, det kommer vi inte.
-Hej. -Hej.
-Vad är det för ställe? -Jag har ingen aning.
Jag har en vän som ska framträda här ikväll.
-Hur mår du? -Bra.
Jag ska opereras nästa vecka.
Har du berättat för nån?
Det är svårt att prata med folk. Vad ska jag säga?
Jag är antingen borta i två månader eller borta helt om det inte går bra.
Klagar du på natten som följer på dagsljuset?
På regnet som kommer efter solskenet?
Klagar du på att det finns fula saker i livet?
Vítezslava Kapralova dog när hon var 25.
Men innan hon gjorde det skrev hon och dirigerade över 50 stycken
i en tid då kvinnorna förväntades vara muserna, inte artisterna.
Så ikväll firar vi att vi hittat vår väg.
Och nu, utan vidare spisning, låt er förtrollas av Crystal Brutes.
-Det är Lizzie, hon är fantastisk. -Hon låter bra.
Vad ska du göra om du inte kan spela längre?
Det finns inga "om". De ringde mig i eftermiddags.
Jag är borta. Men, det är lugnt.
Vad menar du, "det är lugnt"?
Jag hade bara några år kvar. Sånt som händer.
-Man måste ha en plan B. -En plan B?
-Har du inte nån? -Jag har aldrig funderat på det.
Det där kanske kan bli din plan B.
-Verkligen? -Ja.
Du kan klara av sex stycken.
Hej, Cynthia. Herregud, är du Kevin Majors?
Du är Kevin Majors!
Kevin, det här är Gloria, min chef.
Jag var där när du gjorde 12 poäng
mot Spurs de sista 80 sekunderna.
Den här killen är fantastisk.
Han är helt otrolig!
Han är otrolig. Du är otrolig.
Jag är ett stort fan till er med.
Nån gång kanske vi kan prata om Donatorernas välgörenhetsprogram.
Gloria, varför sätter du dig inte?
Nej. Vet du vad? Ha en underbar kväll tillsammans.
Kan jag få en martini, tack?
Shawn, du måste vara uppmärksam på mig nu.
Du måste spela den här noten istället för alla de här noterna.
-Det har nästa samma effekt... -Hailey!
-Vadå? -Jag har lösningen.
Nej, inte nu. Jag har precis skrivit om fyra avsnitt.
Jag använder de vapen jag har.
För att använda din analogi, jag har en jävligt bra missil.
Jag tycker faktiskt att det låter bättre så här.
Det är mycket enklare.
Jag förstår inte varför den inte var så här hela tiden.
Visst.
En sekund.
-Hailey, trevligt att träffas. -Han är skyldig mig en tjänst.
Efter ikväll är jag nog skyldig dig en.
Joshua Bell. Jag vet att du inte brukar göra gig i den här storleken.
Han gav mig min första chans när jag var, vadå?
Fjorton år? Och jag tror att vi kommer få kul.
Har du haft möjlighet att gå igenom avsnitten?
Jag skulle vilja ha din input.
Du kanske kan förklara din vision.
-Det är några få saker som... -Absolut.
-Lizzie! -Vadå?
Du måste spela vamp i några minuter!
Vadå? Varför, varför då?
Satan, Joshua Bell? Hej.
Ja, jag föddes till vamp.
Det här avsnittet där det står molto espressivo,
jag tycker att det är viktigt att vi anammar det.
Vi har ett ordspråk här i Prag.
Etthundra gånger och inget dödade åsnan.
Det här påminner mig om hemma.
Är du med i cirkusen?
Inte? Du kan berätta för mig.
Vad har du för dirigentteknik?
Jag hoppas att den är bra. Jag har lärt mig av den bästa,
Thomas har lärt mig.
Det handlar mer om vad som finns här inne och
vad du gör med händerna.
Om vi kan följa dig, får vi en idé om hur du tänker.
Om du kan överföra det på nåt sätt, om det är så här eller så där,
-då blir det framgångsrikt... -Ja.
Och du verkar veta vad du vill.
Jag är glad att det verkar vara så.
Ni två. Har du kysst henne än?
Inte? Det är nästan midnatt
och kommunism kommer hit klockan 01.00.
Kom igen! Vad väntar ni på?
Och du, madame.
Vad tycker du om proletariatets uppgång?
Konstigt svar.
Hej, jag är mycket glad över att få presentera
ett nytt verk av Thomas Pembridge.
Thomas, skulle du vilja säga nåt?
Varför, okej, visst.
Tack så mycket, Hailey,
och alla dessa underbara unga musiker.
Tack, Joshua.
Jag skrev det här till en vän som betyder mycket för mig.
Hon har mitt hjärta, men jag ser henne inte här nånstans.
Så...
Så där ja. Hursomhelst, med Aristoteles ord,
dra åt helvete.
Åt helvete.
Skål. vete.