Rodrigo?
Babyn är vaken.
Okej.
Kom här.
Så ja.
Okej, hej.
Fan, jag skulle behöva lite hjälp nu.
Rodrigo!
Var är helvete är du?
-Jag är här, Hai Lai. -Okej, bra.
Ludwig och Gustav behöver flaskan, och Igor och Wolfgang måste bytas på.
Men jag kan inte, Hai Lai,
för jag jobbar med ett fantastiskt stycke med Yanomamimusikerna.
Det är helt otroligt.
Men du kan få lite hallucinogent pulver upp i näsan.
-Okej. -Luta huvudet bakåt.
-Beredd? -Okej.
Jag hade en så konstig dröm.
Vadå för dröm?
Vi hade åtta barn eller kanske ännu fler.
-Det var för många att ta hand om. -Det är en bra dröm.
-Vänta. En sekund. -Sötnos, klockan är 04.00.
-Vad kallade du mig? -Förlåt.
Angående Mahlerfestivalen, det går bra den femte.
Nej, den femte maj.
Den andra symfonin.
Jag pratar med folk från hela Europa.
Förlåt, sötnos. Det tar en sekund.
Vi slutar med "sötnos"-grejen. Det påminner om mina föräldrar.
"Föräldrar"? Ja.
Guillaume, ja.
Jag skulle hemskt gärna komma till Marocko och spela med en beduinorkester,
men jag är på en festival i Lissabon den dan.
Jag vet, det låter helt otroligt.
Jag kanske skippar Lissabon.
Varför har jag inte träffat dina föräldrar?
För att jag inte vill att du ska dra iväg riktigt än.
Och jag blir bara borta i två dar. Det blir en blixtvisit.
Hörni, jag måste lägga på. En vacker flicka kom in.
Ja, okej. Hej då. Ciao!
Klockan är fyra.
Vi har aldrig haft sex kl. 04.00.
-Jag tror inte att det är möjligt. -Nej, vi har inte det.
Och de säger att sex klockan 04.00 är helt otroligt.
Då kanske vi ska göra det innan det blir 05.00-sex.
Okej, då kör vi. Ett, två, tre, listo.
Är det min mobil?
Ja. Har du nåt emot att jag använder den?
Ett tag bara.
Hade ni sex, typ, kl. 04.00?
Ja, det hade vi, Shawn.
Det var bra. Det var riktigt fint. Tack.
Jag visste inte att du hörde.
Tubaspelaren här bredvid kunde höra det, och han är döv.
Det är åtminstone ett par här som har sex.
Jag hörde det där.
Bra. Det var meningen.
Vad blir det till frukost?
Det är frittata med zucchiniblommor, no flor de calabaza, och papaya.
Som du har skurit i små noter.
Ja, och pan dulce, och det där som är...
Jag vet inte vad det heter på engelska. Det är zapote.
Och jag har gjort kaffe.
Jag kan inte fortsätta äta så här.
-Rodrigo? -Ja, Shawn.
-Bor du här nu? -Vadå?
Jag frågade om din pojkvän bor här nu?
"Pojkvän"?
Jag har aldrig kallats pojkvän tidigare. Första gången.
"Pojkvän."
Vad får dig att tro att han bor här?
Han har varit här varje natt den här veckan.
-Vilket inte är nåt problem. -Absolut inte.
Men jag har knappt till hyran den här veckan...
-Shawn. -Och... Sebastian.
Hyra. Ja, jag vet.
Det är ett brott att låta musiker betala hyra.
Och ändå gör de det.
Vad sägs om att jag betalar hyran i ett år.
Nej.
-Varför inte? -För att du inte är min "sugar dady"?
-Men du kallar mig "sötnos" jämt? -Jag vet, men det är annorlunda.
Du kan få bli min "sugar dady". Inga problem.
Sluta lägg upp dig för honom.
Förresten, grattis till recensionen för Ralph Vaughan Williams idag.
-Säg inte "R"-ordet. -Recension?
"New Yorks symfoniorkester når nya höjder
under Maestro DeSousas ständigt utvecklande händer." Hör du?
-"Ständigt utvecklande"? Ge mig den. -Tack, Shawn.
"Ständigt utvecklande."
Helvete!
-Du! -Det är skitsnack.
Lugna dig.
-Ja, ja. -Det är bra.
Ursäkta mig, det är bara... Det är...
Det är vad det är. Det är recensionsgrejen.
Det är mitt problem, inte ditt. Och ingen annans heller.
-Det är jävla skitsnack. -Det är bra.
Hej då, sötnos.
-Du. Var det... -Nej, han bara liknar honom.
NEW YORKS SYMFONIORKESTER
Pavel!
När är det normalt, i ett normalt romantiskt förhållande
att träffa din flickväns föräldrar?
Jag hör råttor.
Hör ni råttor?
Det slutade.
Du, facket-Bob, vad tycker du?
Första gången jag träffade min frus föräldrar
var när de kom för att hjälpa henne flytta ut efter skilsmässan.
De var riktigt trevliga.
-Fan. -Ja.
Hej på er! Jag är tillbaka!
Det här är min oboelektion och det här är min oboelärare, Hailey!
-Hej. -Okej, hörni. För att spela oboe
måste blåsa riktigt hårt mellan de här vassbitarna...
Jag ska visa er.
Och det får halsen att puffa ut och man ser hemsk ut.
Hailey, varför ville du bli oboist?
Så att jag kunde se hemsk ut.
Det var riktigt bra, hörni. Riktigt bra repetition.
Mycket bra, facket-Bob.
-Andra oboe. Andra oboe, Arlen. -Ja.
Du kom in lite sent.
Gjorde jag? Förlåt, jag...
Det var lite stelt, du vet.
Som om du inte spelade med blodet.
Jag vet inte... Inget blod alls. Faktiskt, som ett lik.
Nästan som en död man. Du spelade faktiskt som en död man.
Herregud. Jag är ledsen, maestro. Jag...
Men alla andra var riktigt bra.
-Ja, så är det. -Tack.
Maestro, jag vill bara dubbelkolla
att du kommer på mötet med den offentliga kommittén för byggnadsfonden
Gloria, kom igen. Jag tror inte på offentliga straff!
Vad pratar du om?
Så du kommer att vara med?
Bra.
Mästerligt. Bra.
Se upp för flugorna. Stäng munnen.
Okej. Oj då. Vänta lite Vad i helvete är det där?
-Vadå? -Vad är det här?
Det ser ut som om du kittlar en elefants pungkulor.
Det är ren Rodrigo. Kom på dina egna dirigentegenheter.
-Tänk om jag inte har några? -Snälla du. Kom igen.
Du vet att du är ett freak, sluta dölja det.
Tack.
Fan, jag visste inte att jag imiterade honom.
Det är väl nästan förväntat, eller hur?
Du har tillbringat halva livet med att se upp på honom från träblåssektionen.
Du är hans drönare.
Jag är inte hans drönare. Ta tillbaka det.
Träffade jag en öm punkt?
Har du hört från tävlingen i Tokyo än?
-Jag tror inte jag kommer in. -"Jag tror inte jag kommer in."
Det tror jag att du gör. Och när du gör det, imitera inte Rodrigo.
Som, förresten, verkar imitera sig själv nuförtiden.
Vad betyder det?
Det betyder att orkestern har spelat säkert
ända sen han kom tillbaka från Italien.
Den behöver en dirigent med stake.
Eller äggstockar. Stora jävla äggstockar.
Kom igen.
Hej. Ska du inte vara där inne?
Jag blev utskickad.
Utskickad? Utskickad av vem då?
Den jävla dirigenten.
"Den jävla dirigenten"? Varför skickade han ut dig?
För att jag faktiskt kan spela och alla andra är skitdåliga.
Det är orättvist. Det är riktigt orättvist.
Är du inte lite för gammal för att röka?
Du menar väl "lite för ung"?
Nej, jag slutade när jag var 12, Ricky.
Hur vet du vad jag heter?
Jag vet det för att du vet vad jag heter.
-Visst. -Så jag vet.
Maestro Rodrigo. Tacokillen.
"Delgado's super, superhårda tacos."
Sluta, nej, ja.
-"Tacos, tacos..." -Nej. Verkligen, nej.
Det ger mig dåliga minnen. Flashbacks, skräcken.
Kom igen, vi går in. Vi kollar hur orkestern sköter sig.
-De är skitdåliga. -Jag vet.
Men det finns en superhjälte som heter Kalimán
som brukade säga: "Serenidad y paciencia."
Som "klarhet och tålamod".
Jag sa ju att de är skitdåliga.
Ja, men det är bara för att de saknar sin stjärnslagverkare.
Gå dit bort.
-Maestro, vi närmar oss. Små babysteg. -Ja, ja.
För en baby är ett babysteg bara ett steg.
Visst.
-Jag sa att du skulle gå hem. -Såvida du inte kan uppföra dig.
Om inte, smiskar du mig då?
Maestro, han stör de andra barnen.
Kasta bara en taktpinne på honom. Det brukade maestro Rivera göra på mig.
Jag skulle vilja det, men då skulle jag bli arresterad.
-Maestro, kan vi prata en stund? -Ja.
Okej, maestro, det är några problem som vi måste diskutera.
"Problem". Låt oss prata om problemen.
Sändningen med gratis violinstråkar kom in från Düsseldorf
och de är fulla med termiter.
Fan. Vad har hänt med Düsseldorf? Jag brukade älska Düsseldorf.
Och vi måste anställa en träblåslärare,
och bleckblåsläraren tog ett jobb i Wisconsin.
-Vad är Wisconsin? -En delstat. Delstaten Wisconsin.
Är Wisconsin en delstat?
Wisconsin?
Wisconsin!
Jag tror du har fel. Det är inte en delstat.
-Pojkarnas toalett är trasig igen. -Det fixar jag.
Vi kan inte skjuta upp mötet med skolstyrelsen längre.
Och ungarna behöver skåp att ha sina saker i.
Och vi behöver fler övningsinstrument.
Jag har en idé. Kom med mig.
Hör upp allihop. Jag har blivit informerad
att det finns flera problem angående skåp, skolstyrelser, violiner...
-Toaletter. -Toaletter. Och toaletter, ja.
Och jag vet rätt person för att lösa de här problemen.
-Gloria? -Nej.
Ludwig van Beethoven.
Ja, om två månader kommer maestro Riveras ungdomsorkester
att framföra Beethovens Femte i August Memorial Hall.
-Det kan de inte. -Det kan de.
Nej, det kan de inte.
De behöver ett mål. De behöver en väderkvarn att slåss emot.
Nästan.
Vi kan för helvete klara det här.
Vi kan göra det,
-men vårda språket, okej? -Lycka till.
Det är inte så coolt just nu.
Jag slutar.
Okej.
Nej, du får sparken.
-Jag slutar. -Nej, du är sparkad.
-Slutar. -Sparkad.
-Jag slutar! -Han är sparkad.
-Jag slutar! -Bra. Du är sparkad.
Det är bra. Sparkad.
Hur många har vi haft? Det är tre redan, visst?
-Ja! -Okej, då får vi ta in den fjärde.
-Hej, Cynthia. -Nej, det är pojkvännen.
Vi måste skaffa en mobil åt dig.
Nej, det är inte nödvändigt. Vad gör du just nu?
Jag har just slutat spela oboe för en mycket ledsen katt.
Vad gör du?
Vill du komma till min lya för lunch?
-Du har ingen lya. -Jag har en lya.
Jag har en lya i en lya.
Menar du Glorias lya? Jag vet inte, är hon där?
Nej, hon har ett fruktansvärt möte, eller nåt, jag vet inte.
Vill du komma?
Så du struntade i finansieringsmötet?
Ja, Hai Lai.
Jag hatar möten om möten.
Varför gick du med på att gå till att börja med?
För att jag måste, Hai Lai.
Jag sa att jag skulle.
Men om du inte går, då...
Jag ska fixa mate.
Jag ska fixa konjaken.
Jag har ett möte kl. 14.30. Det får bli en snabbis.
Vad sägs om två snabbisar?
Varför tänker du alltid på desserten innan du fått in huvudrätten?
För att desserten har bröst, som Milos Venus, fast finare.
Och armar.
Vad i helvete?
Rutledge?
Jag känner igen det fåniga fnittrandet.
-Rutledge! -Hej!
Är det min kimono?
Nej, det är Rodrigos, faktiskt.
Nej, båda tillhör Gloria.
Vad gör ni här?
Hon bor här, och jag är snubben som får ligga med henne,
så lägg ihop två och två.
Och hur länge har ni lekt gömma taktpinnen?
Herregud. Det här är så förödmjukande.
Du, nej. Det är inte förödmjukande, nej?
Det finns inget att skämmas för, Hai Lai.
Ja, vi har haft mycket sexuellt umgänge på sista tiden.
För jag är pojkvännen.
Det är fruktansvärt.
Nej, Thomas. Varför är det fruktansvärt?
För att hon är en mycket lovande, ung dirigent,
som försöker skapa sig ett namn.
Det är nog inte smartaste valet att ha en affär
med en äldre, mer etablerad dirigent.
"Äldre, mer etablerad dirigent." Thomas, det är en förolämpning.
Jag tycker att det är toppen och på tiden.
Jag har väntat på det här ända sen du drog in henne på mitt kontor
och sa: "Hon spelar med blodet."
Tycker du att det är toppen att de pippar i din lägenhet?
Det gör jag.
Och om du nånsin vill pippa i den här lägenheten igen, så uppför du dig.
Grattis, raringar. Det kommer säker att gå som smort.
Det kommer det.
Vi ses om 20 minuter.
Trettio.
Sätt upp den på min nota.
Är det många dirigenter som drar i sig en öl före repetitionen?
Bara de som är lovande.
Du kanske skulle ta med dig dina föräldrar till New York för ett besök.
Så att jag kan dirigera som...
Jag tänkte bara att vi kunde sälja fler biljetter.
Du kan alltid göra ett gig här,
men det är smått deprimerande med en tom lokal alla tisdagskvällar.
Tycker du att det är deprimerande?
Min pojkvän dirigerar New Yorks symfoniorkester.
Din pojkvän? Är han din pojkvän nu?
Ja. Enligt honom är han min pojkvän.
Men jag tror att han inte vet vad ordet betyder,
och bara gillar att säga det. Hursomhelst, det är inte seriöst.
Är du säker på det?
Ja. När han kysste mig i Venedig,
sa jag: "Du har just sagt till La Fiamma att du älskar henne."
Och han, typ, sa: "Ja, och jag menade det för ögonblicket,
och sen blev det ett annat ögonblick och ett till."
Och det är, typ, bara så likt Rodrigo.
Han är, typ, som en emotionell fjäril...
Du säger "typ" hela tiden.
Det gör du bara när du är nervös.
Ja, jag är nervös.
Varför är jag så jävla nervös?
För att det är Rodrigo jävla DeSousa.
Ja, och jag är Hailey jädra Rutledge.
Det är så patetiskt.
"Hailey jädra Rutledge" från långt ut på landet.
Låt honom inte klippa dig igen.
Ja. Nej.
Kan du sluta?
-Det ser bra ut. -Ja, jag...
Du har ingen spegel framför dig.
Han vill träffa mina föräldrar.
Kan du tänka dig honom och min pappa i samma rum tillsammans?
Det skulle vara som att Clark Kent och Stålmannen mötte varann.
Han är så berömd.
Och det har aldrig spelat roll förut, men nu är det typ...
Nu när du har sex med honom.
Ja, nu är det mer komplicerat.
Och Thomas vet nu, och han sa: "Du förstör din karriär."
Och alla på Ferndale
undrar varför Rodrigo DeSousa är där jämt.
Ingen undrar det. De vet att han är där för att ha sex.
De vet bara inte med vem.
Men de tror att det är den snygga violinisten på femte våningen.
Hon med kindbenen som kan skära diamanter.
-Vilka kindben? -Dra åt helvete.
Tillbaka till biljettförsäljningen. Ni behöver en identitet.
Som "ensemblen som bara spelar utan byxor."
Eller "de som bara spelar soundtrack från skräckfilmer med fyra harpor."
Eller "ensemblen som bara spelar kvinnliga kompositörer
som åkt i fängelse för att ha knivhuggit sina män."
-Det är ingen dum idé. -Vilken, den byxlösa ensemblen?
Jag vill diskutera en sak.
Jag vet. Mitt munsår är tillbaka. Varför måste jag spela flöjt?
Nej, det är inte det. Men jag är ledsen för din skull.
Från och med nu, kommer Thundering Toothpicks Ensemble
att uteslutande spela
musik av ledande, samtida kvinnliga kompositörer.
-Jag älskar den idén. -Jag älskade den först.
Tack, Sebastian.
Toppen. Nu kanske ni kan ta er ett nytt namn.
Vi vill erbjuda er son, Ricky, privatlektioner
med vår huvudslagverkare vid New Yorks symfoniorkester,
-Menar du honom? -Var inte så skeptisk?
-Du liknar en hippie. -Jag är en hippie.
Du är för gammal för att spela slagverk.
Det var tunt.
Din tur.
-Fan! -Du! Språket.
Du har tekniken, grabben.
Ja, men det är nog inte realistiskt att han skulle kunna bli proffsmusiker.
Realistiskt, eller inte. Han har talang.
-Är du också med i orkestern, miss? -Ja.
Jag kommer tillbaka så fort jag återhämtat mig efter operationen.
Så en skada kan sabba din karriär? Det är fruktansvärt.
Det är inte bra. Vad gör man inte för kärleken.
Nåja, jag har tid torsdagar klockan 18.00.
Jag är ledsen.
Han hjälper till i restaurangen på eftermiddagarna.
Slavarbete.
Och om jag kan ordna en duktig ersättare för honom?
En mycket ödmjuk ersättare.
Vem då?
Okej, två mofongos.
Hej.
-Mofongos. -Arroz con gandules.
Okej, då ska du ha mofongos , visst?
Tack så hemskt mycket för att du möter oss här.
Rodrigo kan vara lite svår att få fatt i ibland.
Det är därför jag vill arbeta med honom.
Även om det är en trevlig överraskning att träffa er, maestro Pembridge.
Tack. Jag är bara den utomstående verkställande chefsdirigenten.
Nonsens. Maestro Pembridge är en viktig del av orkesterteamet.
Och vi är så förväntansfulla
över att få samarbeta med dig, med ditt nya balettsällskap.
Jag älskade din Punknötknäpparen.
Och vilken succé! Den spelades hela...
Den spelades för länge.
Egon! Det är så trevligt att träffa dig. Jag vill hemskt gärna prata med dig.
Men här är menyerna först.
Bra.
Idag har vi inga specialare för allt är speciellt.
Jobbar du här nu?
På torsdagar, ja. Torsdagseftermiddagar.
Han är en mystikens man. Som du, Egon.
Apropå mystik, vad är en pastelón?
Pastelón är väldigt gott. Den innehåller kokbananer och...
Allt med kokbananer är gott.
Berätta om det nya spännande projektet.
Det är en balett för inte nån publik.
Balett för en ny publik. Det låter fantastiskt.
Det är inte balett för en ny publik. Det är en balett för inte nån publik.
Rodrigo, jag skulle vilja arbeta med dig med en modern balett.
Det är en Fausthistoria, sedd genom karaktären av en stor dirigent.
Jag älskar det. Det låter bra.
-Verkligen? Gillar du Faust? -Ja!
Men... Ursäkta mig. Vad menar du med "inte nån publik"?
Jag känner bara att publiken är ett omodern koncept.
Jag känner att min succé med Nötknäpparen
var som en best som diade mig.
Det kändes som en baby och sen kändes den som en fästing.
Den livnärde sig på mig. Livnärde sig.
Hade den ett ansikte som en gris?
Som jagade dig i skogen,
när du försökte dra av dig byxorna?
Försökte den äta la merde som kom ut ur din rumpa?
-Nej, men jag älskar den bilden. -Det där är vidrigt.
Men vi gör det här för publiken.
Du är inte en artist.
Jag delar inte din uppfattning. Har du hört henne sjunga?
Vem sjunger du för?
För honom, mest. Men...
Det är en person. Det är ingen publik.
-Touché... Det är så bra... -Eller hur?
Jag känner att en artist antingen ser in eller ser ut.
Det är svårt att göra båda samtidigt.
Det är som en nysning eller en aneurysm.
Det är så bra.
-Verkligen? -Ja.
Jag älskar det. Det är så coolt. Och...
-Servering! -Okej.
Det är lite galet. Det säger jag aldrig.
Tänk på vad ni vill ha att dricka. Det är så bra.
En jäkligt bra servitör.
Raleigh, Durham. North Carolina. Kliv på.
Hai Lai! Hej!
-Rodrigo! Vad... -Jag var rädd att jag skulle missa dig.
-Är det här din plats? -Ja.
Okej, sätt dig. Jag vill prata med dig.
-Bussen går om en minut. -Sätt dig.
-Vad är det? -Inga problem.
Jag vill träffa dina föräldrar.
-Varför? -För att jag är pojkvännen.
Och för att det är dags, Hai Lai.
Så jag jobbade mitt skift i restaurangen...
Va... Vadå?
Jag jobbar i restaurang nu. En puertoricansk restaurang.
Nåja, de kom dit med Egon, koreografen.
Den här bussen kommer att åka snart.
Jag vet.
Han vill samarbeta med mig, konceptet är en balett för ingen publik.
Otroligt, eller hur?
Han sa nåt om att publiken är ett omodernt koncept
och hur publiken diade honom eller massa skumma saker.
Men när han nämnde det, tänkte jag:
"Jag vill inte tänka på publiken.
Jag vill bara vara med min flickvän, Hai Lai."
Du vet väl att det är en tiotimmars bussresa?
Nej, jag hade ingen aning.
Det är lugnt, om vi är tillsammans, är det lugnt.
Då är du glad att jag är här, va?