Mozart în Junglă
A trecut mult timp.
Nu știam că ești în juriu.
De fapt, sunt juratul principal, așa că poartă-te frumos, obraznicule.
Tateo-san. Thomas Pembridge.
Te admir mult, mai ales „Variațiunile Goldberg”.
Mulțumesc, Thomas-san.
Ce mai face Filarmonica Queens?
Cum se spune în japoneză la „caca de maimuță”?
Ești gata să fii evaluată?
Nu prea.
Hailey Rutledge.
- Yuki Nakamura. - Daisuke Ueno.
- Bună. - Bună.
Ce s-a întâmplat acolo, înăuntru?
Preoții i-au rugat pe zeii altarului să binecuvânteze competiția.
Tare.
Sunt foarte emoționată, e prima oară când concurez.
Am mai concurat de 16 ori.
- Serios? - Da.
Am ajuns pe locul al treilea în Rotterdam, acum doi ani.
Yuki a fost pe locul doi.
Super.
Ar fi fost mai frumos să câștig.
Câștigătorul ultimei ediții dirijează filarmonica din Anvers.
Îl cunoști?
Normal, toată lumea știe că îl cunoaște.
Se pare că cineva are un avantaj destul de mare.
Scuze, tu cine ești?
Scuzați-mă.
A sosit spiridușul miliardar.
- Cum arăt? - Știi cum arăți, vulpițo.
- Doamne! Ce naiba caută ea aici? - Poftim?
- Bună! - Bună.
Maestre DeSousa.
Fukumoto-san, salut.
- Bună, Betty Cragdale. - Maestre.
- Salut. - Am ceva pentru tine.
Recviemul lui Mozart.
Mă gândeam la Simfonia nr. 40.
Îmi place. E foarte bună, nu?
De ce nu o cântăm?
Îmi place Simfonia nr. 40, dar facem Recviemul.
Bine... Dar el nu a terminat Recviemul.
Pentru că a murit.
Aceasta e o versiune nouă, terminată de un compozitor foarte special.
Bine.
O să ne uităm la ea, dar...
- Bine, să mergem. - Bine.
Ce surpriză plăcută!
Mie-mi spui?
Primesc un telefon, mă întreabă ce fac la cină a doua zi.
Și ce să vezi, sunt într-un avion privat.
„Privat”, adică eram singură în el.
Bine, pentru că avem nevoie de toată influența posibilă
să-l facem să semneze cecul, ca să putem începe.
Absolut. De fapt,
eu și Fugu discutam niște idei noi pentru clădirea cea nouă.
Fugu?
Gata cu afacerile. Fugu ține un discurs, cred.
Ieri, am acordat burse școlare pentru Fukumoto Musical Achievers,
cei mai buni studenți la muzică din Japonia.
Astăzi începe Competiția Fukusoft pentru dirijori.
Și, pentru un concert special, îl aduc pe maestrul legendar Rodrigo DeSousa,
cel mai remarcabil interpret în viață al lui Mozart,
în orașul meu natal, Sapporo, pentru a dirija această operă.
O nouă restaurare a partiturii Recviemului lui Mozart.
Unde vom dezvălui un plan
nu doar ca să ținem muzica clasică în viață, ci să o facem nemuritoare.
Ce dracu' zice acolo? E deja nemuritoare.
Rodrigo e mort.
Ce naiba e asta?
Hailey.
Ești pregătită, da?
Te-ai antrenat și ai exersat, ai exersat și te-ai antrenat.
Da. Mă faci să fiu și mai agitată.
Bine.
Ar trebui să mă lași singură.
Sigur nu vrei să vin acolo, ca sprijin moral?
Nu, ador suportul tău moral.
Vreau să se uite juriul la mine, nu la tine.
- Dă-mi. - Bine, mersi.
Sunt foarte mândru de tine. Va fi foarte bine.
- Mulțumesc. - Sunt mândru.
- Bună! Yuki. Daisuke. - Bună.
- Bună.
- Maestre. - Da?
- E o onoare să vă cunosc. - Nu. E o onoare pentru mine.
Aveți vreun sfat?
Da, ieșiți pe scenă și bucurați-vă, dați-i bătaie.
Pentru că toți veți dirija orchestre uimitoare într-o zi,
apoi o să meargă doar mai prost.
Lumea e foarte urâtă acum.
- Hailey, o să dispar, da? - Da.
- Bine. - Așa că ne vedem... Da, bine.
Mă bucur mult pentru tine.
- Mulțumesc. Bine. - Da? Bine.
Nu vă emoționați. Doar puțin. Bine.
Salut. Intră. E în regulă.
Vrei să o deochi?
Nu. Doar mă mânca puțin.
Mai ții minte
când te-am legat cu cătușe, gol, de Steinway,
într-o sală de concerte din Helsinki?
Vag.
Cred că am avut vânătăi trei luni după aceea.
După cum vedeți, tema campusului este budismul.
Îmi place budismul
pentru că îl consider cel mai apropiat lucru de o simulare IA.
Părinții mei au fost profesori de muzică, săraci.
Și tata mi-a spus să folosesc muzica pentru a învăța matematică,
și de aceea am studiat informatica și ingineria.
Și am început să când la corn,
iar mama mi-a dat un sfat: „Nu ieși niciodată cu o oboistă...”
Pentru că au cuțite. Da, să taie anciile.
- Deci ai mai auzit-o. - Le-am auzit pe toate.
De ce n-ai vrut să asiști la competiție?
E doar prima rundă.
În plus, de abia așteptam să ți-l prezint pe compozitorul nostru.
Cine e acest compozitor misterios?
Uite-l că vine acum.
Maestre, dă-mi voie să ți-l prezint pe compozitorul
care a scris Recviemul complet al lui Mozart.
El e WAM.
Maestre Rodrigo, ce onoare!
- Salut. - Salut.
Cum te cheamă?
Mă numesc WAM.
Vine de la Wolfgang Amadeus Mozart.
Este programat cu toate lucrările scrie de Mozart,
precum și cu înregistrări audio și video
al tuturor interpretărilor lucrărilor lui Mozart.
Și, cel mai important: WAM poate învăța.
Are un algoritm propriu de învățare profundă,
care îi permită să facă conexiuni pe care nici noi nu le vedem.
De aceea a putut să finalizeze perfect Recviemul lui Mozart.
„Perfect”? Haide, doar nu...
Doar Mozart poate fi perfect.
Te-ai uitat pe lucrare, maestre?
Da, WAM, m-am uitat.
Așa ar fi terminat-o Mozart, dacă nu ar fi murit.
Sunt bucuros că o vei dirija după ce dirijez eu o mică bucată.
- Dirijează? - Puțin.
Învăț.
Aș vrea să învăț de la tine.
Aș dori să învăț, în special, despre ceea ce tu numești „patimă”.
Nu. Patima? Tu...
Nu, n-o să-ți spun despre patimă pentru că tu n-ai patimă, WAM.
Cum pot face asta?
Am vrea să faci o mică introducere înainte de concert.
Bună ziua, sunt faimosul maestru Rodrigo DeSousa.
Și am venit să vă prezint
tehnologia care vă face praf și menține vie muzica!
Nu.
Wolfgang Amadeus Mozart.
Tipul ăsta poate să compună și să dirijeze cu cei mai buni dintre noi!
E super, super, super-deștept!
Nu. N-am spus niciodată așa ceva.
N-am spus niciodată asta! Niciodată!
Nu, n-ai spus. E o simulare generată pe computer
a unei idei despre ce ai putea spune tu.
Maestre, nu îți cer să cânți și să dansezi pentru taco.
Amândoi vrem același lucru.
Vrem să menținem vie muzica frumoasă pentru totdeauna.
Și cu felul în care evoluează rasa umană?
Cred că WAM e cea mai bună șansă a noastră.
Mulțumesc.
Rutledge. Hailey Rutledge.
Ce...
Ai scăpat ceva?
Am scăpat un englez acum 20 de ani.
Să știi că n-o să-l agăți acum.
L-a memorat.
Maestre, activitatea undelor tale cerebrale este uluitoare.
Te gândești la patimă?
Mă gândesc la iubita mea. Nu știu ce face.
- WAM, pot să-ți spun un secret? - Da.
Vino.
Hai să lăsăm birocrația, bine?
Ce birocrație?
Birocrația asta nenorocită. Hai s-o dăm naibii.
Vrei să știi ce patima?
Da, te rog, Vreau să știu.
Patima e dragoste, cabrón.
Îmi pare rău, trebuie să-mi văd iubita acum.
Îmi pare rău, dle Fuku. Trebuie să plec, pentru că iubita mea...
Nu știu ce face acum.
Ne vedem curând.
- Ciao. - La revedere.
Sunt doar jumătate din date, maestre!
Bine!
Stai. Gloria, trebuie să te descalți.
Slavă Domnului. Ține.
Dumnezeule.
Bine. Doamne!
- Bine. E bine. - Doamne Sfinte.
- Poftim. - Ce naiba...
- Scuze, draga mea. - Nu, e în regulă.
Să ciocnim pentru omul momentului.
Fuku-san.
Pentru învățarea muzicii, pentru predarea muzicii, pentru interpretarea muzicii.
Și pentru noul erou al filarmonicii din New York!
Ce naiba fac eu în Tokyo?
Ești pe punctul de a câștiga un concurs de dirijori, Hailey.
Ce naiba fac eu în Tokyo?
Aduci o finanțare uriașă
și dirijezi o piesă compusă în colaborare cu un robot,
plus că mă sprijini pe mine.
Nu-mi pasă decât de ultimul lucru.
Mă simt ciudat că stau într-un hotel foarte frumos
și că toți ceilalți stau într-un hotel frumos.
Da, ai...
Sentimentul de vinovăție al burghezului.
Hai să ieșim.
Să plecăm chiar acum. Da!
Bine. Suntem în Tokyo. Hai.
- Localuri bune. - Bine.
Nu-mi vine să cred că au un etaj întreg de muzică clasică.
Desigur, Hailey.
Japonezii fac lucrurile foarte bine.
Da.
Mi-am studiat genealogia.
Sunt înrudit cu Tolstoi și cu Meryl Streep.
A fost delicios.
- La ce număr suntem acum? - Nouă feluri până acum.
Super! Mai avem doar nouă.
Maestre Pembridge, e cumva Premiul Cultural Mondial
în memoria Înălțimii Sale Imperiale, Prințul Takamatsu?
Da. Mulțumesc că ai observat.
Îmi place să spun că e bijuteria mea.
N-am mai văzut pe cineva care l-a primit să îl și poarte.
Mulțumesc.
Doamne. Rahat. La naiba.
Dă-mi voie să te ajut.
Mulțumesc!
- Uite, îți dau eu următoarea. - Mulțumesc.
- Doamne. - Vai de mine! Îmi pare rău.
O să-ți placă locul ăsta. E incredibil.
Aici doar se ascultă muzică.
Nu se vorbește. Da? Doar se ascultă.
- Bună seara, maestre. - Bună seara.
Felicitări că ai trecut.
Mulțumesc. Voi?
Amândoi am trecut.
Felicitări.
Nu vreau să dau autografe acum.
Ce scrie?
„Rodrigo e mort. Știu adevărul.”
Oamenii ăștia spun că sunt mort?
Dar ce e cu chestia asta cu „Rodrigo e mort”? De ce?
Unii nebuni cred că adevăratul Rodrigo e mort
și a fost înlocuit cu un Shinigami, un demon al morții.
- Spun asta pentru că și-a tăiat părul. - Rahat.
Doamne. A fost o alegere de stil.
Tu! Hei.
Nu sunt mort! Nu am murit! Bine?
Doamne!
De ce?
- E o baghetă. Bine. - Ce?
- M-a înjunghiat cu o baghetă, Hailey. - Da.
A spus că i-ai frânt inima. „De ce nu mai e Rodrigo?”
Stai! Nu. N-am murit! Sunt aici!
Cântecul pe care îl alegi arată ce e în sufletul tău.
Ce e în sufletul tău?
Păi...
Ești gata să cânți.
- Fukumoto-san, am să cânt... - „Fukumoto”.
...dacă faci prima donație săptămâna asta.
Așa plănuisem. Dar ești o cântăreață chiar așa de bună?
- E genială! Minunată! - Mai taci.
Bravo!
Ține-te bine, Fugu!
O să-nceapă plânsetele.
- Dă-mi-l. - Nu.
Îmi găsesc eu unul.
Bine.
Maestre!
Ce faci aici?
- Nu puteam să dorm. - Nici eu.
Gloria mă vrea mort pentru că o aventură de acum 20 de ani mi se freacă de picior.
La propriu, fiindcă nimeni nu poartă pantofi pe aici.
Măcar nu trebuie să dirijezi mâine un Recviem făcut de un robot.
- Un ce? Un robot cu ce? Recviem? - Da.
Ce e...
E o inteligență artificială
care a terminat de compus Recviemul lui Mozart.
Poftim?
E ca un îndulcitor artificial. E... Nu înțeleg.
E ciudat că nu se vorbește niciodată de prostia artificială.
Eu nu vreau să fac asta.
Dar dacă nu o facem,
atunci nu primim banii pentru clădirea nouă a orchestrei și...
Chinurile conducerii unei instituții culturale.
Fii atent: știu un local drăguț și liniștit
unde-mi place să merg când sunt în Tokyo.
E un loc bun în care să gândești.
Dacă ai fi în locul meu, ai face Recviemul?
Dacă aș fi în locul tău, m-aș culca cu cât mai multe femei frumoase.
Da, știu. Vreau... Da, mă ocup de asta.
Dar ai face Recviemul?
Nu știu, pentru că Mozart mi-a spus să nu-l fac.
Cine?
- Mozart. - Nu, e zgomotul din spate.
Ce?
Mozart mi-a spus să nu îl fac.
Păi, în cazul ăsta...
S-a rezolvat.
Mulțumesc mult că ați venit.
Mă numesc Rodrigo DeSousa și sunt încântat să...
O să vedeți ceva super, super...
Este o zi istorică pentru muzica clasică.
Sau, cum îmi place să o numesc, „muzică”.
O să vedeți un dirijor robot.
Ar putea fi grozav sau ar putea fi groaznic.
Ar putea fi viitorul
sau ar putea fi un coșmar al unei persoane foarte mahmure.
Poate.
Numele său este WAM.
Nu este un tribut pentru marele George Michael.
Nu, este un tribut pentru marele Wolfgang, care...
Nu știu unde este.
Nimeni nu știe.
Chiar aș avea nevoie de puțină zeflemea, omule. Nu știu ce să zic.
- Oare e drogat? - Nu, așa e el, ciudat.
Pot să te citez?
Nu.
În orice caz, iată-l.
WAM!
La naiba!
Nu e așa de rău.
Pun pariu că pot bea mai mult decât el.
- E super-ciudat. - Da.
Doamne.
Cred că m-a auzit.
Deci nu e nimic între tine și violonista aia îngrozitoare?
Dumnezeule, nu.
Maestre, o să fie mereu loc pentru dirijorii și compozitorii umani.
Chiar și cu 100 de WAM și 100 de filarmonici în toată lumea.
Sunt curios să văd cum ar reacționa un public din roboți.
Maestre, tu urmezi.
Te-ai uitat pe partitură? Ai întrebări?
Nu.
Nu, aștept ca Mozart să vină să vorbească cu mine.
Ai făcut o treabă bună.
„Bună”? A fost perfectă.
Da, ai fost perfect. Da.
Poate că ai fost cam prea perfect, știi?
Și știi ce a făcut ca muzica să fie frumoasă?
Orchestra.
Te-au acoperit ei.
Te-au făcut să arăți bine.
De ce ar face asta?
Pentru că sunt profesioniști. Asta facem noi.
Avem grijă unii de alții.
Ne ajutăm reciproc tot timpul, mereu.
Să fim sinceri.
N-ai putea trece de prima rundă a competiției!
Spui asta pentru că te simți amenințat de mine.
- Amenințat de tine? - Da.
Nu! Nu mă simt amenințat de tine.
Mă simt amenințat de Beethoven, de Mozart.
Acum mă simt foarte panicat, pentru că muzica nu îmi mai vorbește.
Deloc.
Cred că Wolfgang n-ar fi terminat Recviemul așa cum l-ai terminat tu.
- Ba da. - Ba nu.
Știi foarte puține despre Mozart, maestre.
Nu poți procesa date.
Majoritatea oamenilor nu pot.
Știi ce nu pot face majoritatea roboților?
Nu. Te rog, spune-mi.
- Chiar vrei să știi? - Spune-mi.
Majoritatea roboților nu pot face asta. Vrei să știi?
Vreau să știu. Ce nu pot face majoritatea roboților?
Să înoate.
Interesant.
Și... Ce?
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor Anca Tach Constantinescu